II. Bemerkninger om Utsires bergarter. 



Av Carl Fred. Kolderup. 



Under et flygtig besøk paa Utsire lik jeg anledning til at se 

 litt paa de av hr. Ottesen beskrevne bergarter, som jeg ogsaa 

 senere har studert under mikroskopet. Ved mit besøk fik jeg 

 indtryk av at de ældste bergarter ligger ved Tuaavaagen, hvorfra 

 Ottesen ogsaa har beskrevet de skifrige gneisagtige bergarter, som 

 har en viss likhet med enkelte av gneisene ved Os i Bergensfel- 

 tet, og som under mikroskopet viser sig at beståa av saussuritisert 

 feltspat, hvori flere steder sees spor av de oprindelige tvillingla- 

 meller, kvarts, klorit, litt magnetit og apatit. Jeg fandt et sted 

 ved Tuaavaagen en type, som ikke var saa skifrig som de nu nævnte, 

 og denne mindet mikroskopisk adskillig om kvartsøiegneisen fra 

 Moberg i Os. Et parti av lignende strukne bergarter har Otte- 

 sen fundet i Sjaahaugen ved søndre Perlehaug, disse bergarter 

 kunde efter haandstykkerne at dømme godt være fra Os. 



I motsætning til disse bergarter, der optræder i rent underord- 

 net mængde, og som av denne grund ikke har kunnet avsættes 

 paa kartet, er øens hovedbergarter, gabbro og granodiorit, gjennem- 

 gaaende litet presset. Gabbroens pyroxen er som oftest omvandlet til 

 hornblende, saa vi faar en uralitgabbro, kun i et av de præparater 

 som er laget, har jeg seet den oprindelige pyroxen, der var en 

 monoklin pyroxen. Som saa ofte ellers viser gabbromassivet mange 

 tegn paa differentiation, idet feltspatrikere partier veksler med 

 feltspatfattigere. Ved isolation har jeg ogsaa overbevist mig om 

 at feltspatene i de forskjellige dele av gabbrofeltet har forskjellig" 

 sammensætning, saaledes bestaar plagioklasene i den finkornige 

 gabbro fra vestsiden av Tuaavaagen like ved moloen væsentlig av 

 en sur bytownit, men indeholder ogsaa endel andesin; plagioklasene 

 i uralitgabbroen paa østsiden av Helgenesvik bestaar derimot dels 



