1911] Sogneskollens og- Bremangerlandets granodioriter. 15 



Efterat vi saaledes har faat en oversigt over bergartens keraiske 

 sammensætning, vil vi se litt paa den mineralogiske. Jeg har ialt 

 fundet følgende mineraler: 



Zirkon op trær i enkelte typer som smaa, ganske skarpt be- 

 grænsede krystaller. 



Titanit findes likeledes i enkelte preparater som vel begrænsede 

 smaa krystaller. 



Ap at it synes at være endnu sjeldnere. 



Biotit er det hyppigst optrædende magnesiajernsilikat ; i 

 enkelte typer kan gehalten gaa op til ca. 10 %, i andre typer 

 synes den næsten at mangle; men der optrær da til gjengjæld 

 gjerne muskovit. Gjennemgaaende kan man vel regne med ca. 8 

 % biotit. Makroskopisk er biotiten sort eller mørk brun, under 

 mikroskopet er den forholdsvis lys brun uten særlig sterk pleochro- 

 isme. I flere tilfælder viser den sig tydelig kloritiseret. 



Muskovit og sericit findes i flere pressede varieteter i større 

 mængde end biotit, ja biotit kan her fuldstændig mangle. I den 

 stripede og pressede varietet som optræder mellem kirken paa 

 Frøien og gaarden Kjerpeset, findes der saaledes meget sericit og 

 ikke biotit. 



Zoisit og epidot findes i ganske smaa individer. 



Granat har jeg ved mikroskopisk undersøkelse paa vist i en 

 grænsebergart ved nesset ved kirken paa Frøien. Den optraadte i 

 nogen faa, smaa, skarpt begrænsede individer. 



Plagio klasene utgjør som det allerede vil fremgaa av den 

 ovenfor givne analyseberegning, bergartens hovedmasse, idet den er 

 ca. 62 % av den hele masse. I enkelte typer hvor glimmer trær 

 mere tilbake, kan man vistnok regne med endnu litt større felt- 

 spatgehalt, saa at feltspaten utgjør ca. 2 / s av det hele. Hvis pla- 

 gioklasen var fuldstændig ensartet sammensat, skulde den ifølge 

 analyseberegningen være en oligoklas. En mikroskopisk undersø- 

 kelse viser dog at plagioklasen ikke er saa fuldstændig ensartet, 

 idet der optrær en sonarstruktur, der særlig gir sig tilkjende 

 ved, at det indre mere basiske parti omvandles lettere end det ydre. 

 Ogsaa ved maaling av utslukningsvinklene kan man se at der maa 

 være litt forskjel paa de enkelte feltspater. Desværre har felt- 

 spatene saa let for at vitre, at man ved en isolation ikke kan 

 skaffe sig sikker rede paa den kemiske sammensætning. Omvand- 

 lingsproduktene bestaar væsentlig av sericit og zoisit. 



Mikropertit sees i ringe mængde i nogen av preparatene. 



40 



