16 Carl Fred. Kolderup. [Nr. 18 



Ortoklas er muligens tilstede i smaa mængder i enkelte 

 varieteter. 



Kvarts findes overalt i forholdsvis rikelig mængde. Den har 

 granitkvartsens almindelige kjendetegn, og navnlig dens talrike inde- 

 slutninger. 



Strukturen er ialmindelighet krystallinsk kornig, ofte sees en 

 parallelanordning av de mørke bestanddele, og i visse soner, navn- 

 lig paa enkelte steder ved grænsen, sees en tydelig skifrig struk- 

 tur, der under mikroskopet ogsaa gir sig tilkjende ved en op- 

 knusning av kvartsen. I enkelte tilfælder fremkommer herved en 

 falsk porfyrstruktur, saaledes ved Berdle i feltets østkant, hvor en- 

 del feltspat ogsaa synes at være opknust sammen med kvartsen, 

 og hvor de mest motstandsdygtige plagioklaser makroskopisk ser 

 ut som p or fy riske indsprængninger. 



Mens graniten paa enkelte steder synes at ha beholdt sin sed- 

 vanlige struktur like ind til grænsen mot de omgivende bergarter, 

 viser den sig paa andre steder finkornig. Dr. Reusch noterer saa- 

 ledes, at ved Vaagene paa Bremangerlandet, „er graniten nærmest 

 grænsen næsten tæt (1 kvarter); længere derfra er den finkornig 

 gjerne med parallelstruktur. Først et par hundrede skridt fra græn- 

 sen sloges temmelig grovkornig, stripet granit. Strukturen staar 

 lodret og er parallel grænsen." Under mine reiser paa Bremanger- 

 landet og i tilstøtende trakter har jeg ogsaa været ved Vaagene, 

 der ligger ved enden av den smale bugt, som fra sundet øst for 

 Smørhavnsøen skjærer sig ind i Bremangerlandet. Jeg har herom 

 i min reisedagbok notert: „Reiste fra Smørhavn ind til Vaagene, 

 hvor jeg like ved den lille bæks munding fandt grænsen mellem 

 granit og skifer. Graniten der stod paa nordsiden og indeholdt 

 et ca. 1 dm. tykt skiferlag, var ved grænsen fuldstændig tæt, og 

 viste sig i nærheten av grænsen sterkt op spaltet baade i retning 

 parallel grænsen og i retning lodret derpaa, saa at der fremkom 

 stengelformig avsondrede stykker. Først i en avstand av ca. 50 

 m. fra grænsen blev graniten saa hel at man kunde faa gode haand- 

 stykker av den." 



Jeg har senere latt lage preparater af 4 prøver av graniten, 

 som jeg slog i en avstand 50 m., 25 m., 5 m. og m. fra grænsen. 



Haandstykket der var tat 50 m. fra græns-en viser en finkor- 

 nig, graalighvit granit. Under mikroskopet ser man et aggregat 

 av plagioklas, kvarts og talrike smaa skjæl av sericit og klorit, 



