5 C. A. WESTERLUND, SIBIRIENS LAND- OCH SÖTVATTEN-MOULLUSKER. 
Anmärkningar"). 
1. Spherium rivicola (Leach ap. Lam.), af hvilken MIDDENDORFFS reskamrat BRANDT skall 
hafva funnit några bitar i en fossil noshörningsskalle, är aldrig lefvande återfunnen i Sibirien och 
blef af M. så bestämd hufvudsakligen emedan skalets längd af minst 12,; mm. »jede andere der 
europäischen Arten ausschliesst». S. riv. har dock oftast en längd af 19—23 mm. med en höjd af 
14—13 mm. och S. corneum uppnår icke sällan en längd af 15 mm. S. riv. är icke funnen på 
Skandinaviska halfön eller de Danska öarne, är mycket sällsynt i Jylland, vidt spridd, men lokal, i 
England, finnes i Irland blott vid Dublin, men saknas i Skotland, hvaremot den förekommer i alla 
de stora floderna och deras större tillföden i norra Tyskland, Belgien och Frankrike äfvensom i 
och vid Dniepern, i Krain vid Laibach, Österrike i March, på ett par ställen i Livland samt i det 
inre af Ryssland vid Jedrowosee, N. Nowgorod, Samara, Perm och i Uralfloden”). 
2. »Pisidium fontinale Pfr.» är ett namn, som det är nödvändigt att öfvergifva, dels eme- 
dan PFEIFFERS egna originalexemplar visa att han under namnet fontinale sammanförde både P. 
pusillum Gmel. och den art Clessin kallar fossarinum ”), dels och isynnerhet, emedan detta namn 
blifvit af olika författare gifvet åt så olika former och arter, att det är fullkomligt omöjligt med 
säkerhet veta hvilken de egentligen menat. 
5. Limn. gebleri Midd., om hvilken MIDDENDORFF säger, att den är »eine ganzZ ausgezeich- 
nete Art Gulnaria, deren Habitus an Hyponyx erinnert», öfverensstämmer, säger MARTENS”), ganska 
noga med den sammandragna form af auricularia L., som finnes i Alpsjöarne (Monnardi Hartm., 
och på grund deraf upptager ScHRENK”) densamma (i synonymien) under L. auricularia. Må nu 
så vara, att L. gebleri visar mycken likhet med L. monnardi och att den sednare icke kan specifikt 
skiljas från &L. auric., troligt är dock, att de båda förra icke äro identiska utan analoga former eller 
8. k. »korresponderande varieteter», ty det hör till sällsyntheterna och undantagen, tvärt emot hvad 
den ganska vanliga åsigten är, att i den höga norden återfinna de former, som förekomma inom de 
öfre regionerna af mellersta Europas berg, en falsk åsigt, uppkommen deraf, att förhållandet är 
sådant inom växtriket. Fullkomligt oriktigt är det att alldeles identifiera L. gebleri och &L. auricu- 
laria, utan upptaga vi den förra såsom en egendomlig varietet af den sednare. 
4. Limn. leucostomus Poir. (Limnxa glabra Mäöäll.) anföres af STEMASCHKO (l, c. p. 229.) och 
efter honom af både Mipp. och GERSTFELD'T såsom tagen vid Irkutsk, men den är icke af dem 
eller någon annan återfunnen i Sibirien eller funnen någonstädes utom Europa och nordkusten af 
Afrika. Denna snäcka har så uteslutande vesteuropeisk utbredning, att det är ganska säkert all- 
deles omöjligt att den finnes bortom 120? ö. long. i norra Asien. Den finnes i Spaniens norra pro- 
1) Jag har med ” utmärkt de arter, som icke finnas bland dem, hvilka blifvit hemförda genom den 
NORDENSKIÖLD'ska Expeditionen och som äro beskrifna under N:o 8 i denna afhandling. De förra äro äfven 
vid de tillfällen de först nämnas diagnostiserade efter den citerade författaren eller efter skandinaviska exemplar. 
Med + framför namnet betecknas de arter, hvilka bevisligen icke tillhöra Sibiriens fauna, utan ditkommit genom 
felbestämning eller förvexling och derför icke upptagas i den här lemnade tabellariska öfversigten af Sibiriens 
land- och sötvatten-mollusker samt deras utbredning i norra Asien. Med ? har jag betecknat de arter, som 
kunna mycket misstänkas oriktigt hafva fått plats i den sibiriska faunan, emedan deras utbredningskrets är 
mycket inskränktare eller deras utbredningssträfvande riktadt åt annat håll. 
2?) Ehuru vi måste antaga, att bestämningen icke är riktig, på grund deraf, att M. blott hade några 
lemningar af ett exemplar att rätta sig efter och emedan snäckan ej blifvit återfunnen i lefvande tillstånd, kunna 
vi dock i så fall anse bestämningen riktig, om vi antaga att det var en fossil snäcka, som fanns i den fossila 
rhinocerosskallen, ty 1. v. MARTENS har, såsom längre fram skall närmare omtalas, bland fossila mollusker 
från Omsk funnit den verkliga Sph. rivicola. 
3) Se WesteErL. Fauna moll. Su., Norv. & Dan. p. 546. 
1) Ueber die Verbreitung der europäischen Land- und Sisswassergasteropoden i Jahreshefte des Vereins 
in Wärtemberg, Stuttg. 1855. p. 210. 
5) Reisen und Forschungen im Amurlande, Bd. II. Lief. 3. St. Petersb. 1867. p. 652. 
