12 C. A. WESTERLUND, SIBIRIENS LAND- OCH SÖTVATTEN-MOLLUSKER. 
H. submaritima Rssm. eller lauta Lowe är en subtropisk snäcka, som har sitt hem i norra 
Afrika och vid Medelhafskusten i sydöstra Frankrike. 
Bulimus approximatus Friv. upptages af Pfr. såsom cen sibirisk varietet af B. quinquedentatus, 
men ingenstädes finner jag denna form med något ord diagnosticerad. 
Med denna öfverblick af deras utbredning har jag haft för afsigt att visa hurusom dessa 
arter icke kunna tillhöra Sibirien, så vidt de skola tänkas hafva framträngt dit mot norr eller öfver 
curopeiska Ryssland och Ural. Då min uppgift emellertid är, att om möjligt söka bevisa dessa ar- 
ters verkliga förekomst i Sibirien eller, der detta icke låter sig göra, söka förklara huru de inkommit 
i Sibiriens Fauna, måste vi vända oss mot sydöstra Europa. KELLERMANN-FRIVALDSKY uppgifva 
Sibirien såsom hemvist för dessa snäckor. Dermed hafva de ganska visst ej menat norra eller 
egentliga Sibirien, utan detta ofantliga lands sydvestligaste del, t. ex. Balkaschregionen vid 45? n.l., 
således vid samma höjd, som Bordeaux och Venedig, och SCHRENK räknar Limn. obliquata Mart., 
tagen i sjön Issikul, vid 43”, till Sibiriens fauna. Hvad som synes bestämdt bevisa att detta mitt 
antagande är riktigt, är PFEIFFERS anförande af en »Heliv affinis Orsini» i samlingen. Helt nyligen 
har Prof. E. v. MARTENS") beskrifvit just en sådan snäcka, en nära förvandt till Orsinii, under 
namn af H. rufispira nov. sp.”), tagen af den rysske naturforskaren FEDTSCHENKO i Turkestan. Det 
är knappt något tvifvel hos mig att det icke var denna snäcka, hvaraf D:r PFEIFFER fann ett brist- 
fälligt exemplar i KELLERMANNS samling. MH. strigella Drp. går längs Kaukasus ända till Kaspiska 
hafvet och öfver Kaukasus till Kontais”); Bulimus (Chondrus) guinguedendatus är en dalmatisk 
snäcka, hvars nordpunkt är Kurstbergets branter mot Triest, hvarefter den återfinnes vid Tiflis (Bay. 
spreta) och i Mindre Asien (Parr. cuspidatus)"). Om dessa båda kunde det antagas, att de utbredt 
sig längs sydliga ändan af Kaspiska hafvet, följt branterna af Elbrus och sedan bergsträckorna af 
Paropamisus och Hindukuh upp till Balkaschregionen. H. carthusiana Drp. finner man ännu typisk 
och ymnig i Bulgarien och Rumelien äfvensom i Epirus, men här uppträder den vanligen under en 
finare, genomskinlig form (var. claustralis Parr.), hvarefter en annan, mycket nära beslägtad, art, 
II. frequens Mouss.”), börjar uppstå, sällsynt tillsammans H. carth., men då denna vid Svarta hafvet 
alldeles upphör, blir frequens, såsom namnet anger, ymmnig på alla sidor om detta haf, liksom både 
norr och söder om Kaukasus, och, säger MOUSSON'"), »il n'est pas douteux non plus, que c'est 
P'espece actuelle que les 'auteurs russes mentionnent sous le nom de Z/. carthusiana (Bull. Mosc. 
1853. 83) et qu'ils citent pour Stauropol, Piagorski et Géorgiensk». Vi kunde derföre vida förr an- 
taga, att det är denna art, som är funnen i södra Sibirien än den europeiska carthusiana. 7. sub- 
naritima Rssm. = lauta Lowe upptages af BoURGUIGNAT”) »tres-répandue dans tout le Bosphore, 
ainsi qu'en Crimée et aux environs de Varna». $L. PFEIFFER”) vet icke af någon lokal utom norra 
1) FEDTscHENKOS Reise nach Turkestan. Moskau 1874. Mollusca von ED. v. MARTENS, p. 9. t. 1. 
f. 7 a—f. i 
2) »Testa anguste umbilicata, depressa, subangulata, superne inrequaliter ruguloso-striata, pallide rufa, 
inferne confertius striatula, flavido-albescens, nitidiuscula; spira parum elevata; aufr. 5—5!/3, supra planiusculi, 
sutura superficiali juncti, ultimus subangulatus, angulo prope aperturam evanescente, peripheria albo-fasciatus, 
infra convexus, antice paulum descendens; apertura diagonalis, lunato-rotundato; peristoma rectum, intus swepius 
albo-labiatum, marginibus conniventibus, columellari expanso, dilatato; diam. maj. 13!/,—13, min. 12!/,, alt. 8; 
apert. lat. et alt. 6 mm. 7” B. Diam. maj. 18, min. 14, alt. 11; apert. lat. 9, alt: 8 mm.» 
3) A. Mousson Coqu. terr. et fluv. ace. par Mr. le Dr. ALEx. SoHvärui,  Viertelj. Schr. der Nat. Ges. 
in Zäriech. 1863. 
4) MouUSSON |. c. 
>) T. depresso convexa, anguste gperforata, solidiuscula, striata, subpellucida, saturate cornea, nitida. 
Spira vix obtusata, regularis. Anfr. 5, regulares, compressiusculi, ultimus vix descendens, rotundatus, unicolor. 
Apertura rotundato-lunaris, interdum oblique latior, intus pallide cornea. Perist. rectum, albo-labiatum, margine 
columellari subito breviter reflexo, perforationem semitegente. Diam. maj. 7, min. 6 mm. (Mss.) 
fy. le. p. 318: 
7) Aménités malacologiques. I. Paris 1856. p. 120. 
5) Monogr. Heliceorum vivent. VIII. 1875. p. 231. 
