| 
KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 4, N:o l2. 3 
Afrika och sydöstra Frankrike. Att BOURGUIGNATS bestämning är oriktig och att han såsom lauta 
tagit någon form af den ombytliga H. variabilis, är så mycket säkrare, som han i sin anförda »Cata- 
logue de Coquilles recueillies ;en Crimte et dans F'Empire ottoman» icke omnämnar denna sednare, 
hvilken dock finnes i mängd vid Dolmabugtschi (Mouss.), i Macedonien (Friv.), på Rhodos (Bellardi) 
och på Krim (Dubois), äfvensom söder om Kaukasus och enligt HUET DE PAVILLON vid Ispir i 
det inre af Armenien. Detta antagande vinner stöd äfven deraf, att MOQUIN-TANDON') upptager 
den förra såsom varietet af den sednare. Den submarit., som PFEIrFER anf. st. säger vara funnen 
i Sibirien, torde alltså möjligen hafva varit en form af variabilis, men säkert icke lauta Lowe. Att 
H. incarnata icke kan tillhöra Sibiriens fauna, torde dess utbredning inom Europa, för hvilken ofvan 
är redogjordt, tydligen bevisa. Hvilken snäcka är då af Pfr. tagen för denna? Möjligen är det 
H. flaveola Kryn.”), beskrifven i Bull. Mosc. samma år, som Pfr. i Zeitschr. f. Malak. införde sin 
uppsats, en i Kaukasien inhemsk, till storlek, form, färg o. s. v. med incarnata ganska öfverens- 
stämmande art. 
Såvida icke den KELLERMANN-FRIVALDSKY'ska mollusksändningen från Sibirien skall betraktas 
såsom en mystifikation, tror jag att den här öppnade vägen för dess förklaring är den enda möjliga, 
huruvida det är den riktiga kan blott framtiden afgöra. Jag har dock sjelf redan nu en vigtig in- 
vändning att göra. I den konkyliologiska delen af FEDSCHENKOS reseverk (1874) upptagas alla i 
Turkestan, från Aralsjön till Kokand, hittills funna mollusker, som utgöra 28 landsnäckor, 21 söt- 
vattenmollusker och 6 för Aralsjön egendomliga arter. Följande allmänna europeiska snäckor finnas: 
Hyalina nitida och fulva, Helix costata, Cionella lubrica, Pupa muscorum, Vertigo antivertigo, Suc- 
cinea putris och pfeifferi; med vestra Högasien gemensamt Helix (Xerophila) derbentina och Par- 
macella olivieri; egendomliga för landet äro Limax fedtschenkoi, Amalia maculata Heynem., Vitrina 
rugulosa C. Koch, V. conoidea Mart., H. rufispira Mart., H, fedtschenkoi, H. plectotropis Mart., H. 
semenowi Mart., Pupa cristata Mart., Buliminus albiplicatus Mart., B. sogdianus Mart., B. miser 
Mart., B. intumescens Mart.; gemensamma med Himalaya äro: Bul. eremita Bens. och B. segregatus 
Bens.; af det indiska slägtet Macrochlamys Bens. finnas två arter M. sogdiana Mart. och M. tura- 
nica Mart. Sötvattenmolluskerna äro: Lymnea stagnalis, L. ovata, L. lagotis, L. auricularia, L. 
truncatula, IL. peregra, Planorbis subangulatus, P. glaber, P. albus, P. nitidus, Ancylus lacustris, 
Hydrobia brevicula Mart., H. pallida Mart., Pisidium obliquatum Cl., P. acuminatum CIl., P. sphe- 
riiforme CI1., P. turaniecum Cl, Corbicula minima CI., C. fluminalis Möll. Från Aralsjön: Paludina 
(af viviparagr.), Hydrobia stagnalis var. pusilla, Neritina liturata, Dreissena polymorpha, Cardium 
edule, Adacna vitrea, alltså i öfverensstämmelse med Kaspiska hafvet. 
Denna förteckning, af intresse för en jemförelse med den närgränsande sibiriska faunan, är 
här upptagen, emedan vi deraf hemta den, för den förut meddelade kritiska undersökningen af PPEIFFERS 
uppsats, vigtiga lärdomen, att blott en enda”) af de arter denna uppsats anför, ej heller någon af 
dem jag här ofvan tänkt mig kunna hafva utbredt sig från Transkaukasien till södra Sibirien, är 
funnen i hela det mellanliggande landet Turkestan. 
1) Hist. natur. des mollusques de la France. II. 1856. p. 263. 
2) T. obtecte perforata, convexo-depressa, perfragilis, pallide-cornea, pellucida, subopaca. Spira depresso- 
conica; sutura non impressa. Anfr. 5!/3, celeriter acerescentes, vix convexiusculi; ultimus latus, obtuse angu- 
latus, subtus de centro declivis, albescens, linea albina dorsali cireumdata. Apertura magna, transversim lunata; 
marginibus distantibus; perist. satis expanso, intus regulariter labiato, margine columellare brevissimo, reflexo, 
in basalem rectum, defluente. Diam. maj. 16, min. 13!/,, alt. 10 mm. (Mouss. I. c. p. 368.) 
3) Bulimus miser Mart. i Altai: »BEinfärbig hellbraun, mit geradem, dinnem Mundsaum und schwacher 
imnerer Lippe, 10 mm. lang» 
