de C. A. WESTERLUND, SIBIRIENS LAND- OCH SÖTVATTEN-MOLLUSKER. 
3. Helix (BEulota) nordenskiöldi nov. sp. 
Testa aperte umbilicata, globulosa vel globoso-depressa, pellucescens, glabra (raro 
pilulis sparsis obsita), nitida, fulvo-rufescens (anfr. super. rufo-brunnei), supra et subtus 
transverse regulariter et eleganter dense costulata; anfr. 6'/—7, sat lente acerescentes, pla- 
niusculi, ultimus peripheria albofasciatus, medio vel superne obtuse subangulatus, antice 
non deflexus; apertura ovali-rotunda, lunata, parum obliqua, peristomate simplici vel per- 
raro intus tenuissime late sublabiato, marginibus in pariete longe separatis, margine ex- 
tiore recto, columellari superne modo et ad umbilicum reflexiusculo. 
Dimens.: 
Spå deprastat RAR Maja dt, miDgl2e Kal Ts apert. lat. 7,. alt: 6 
» » 12 ÖrsadO DIR .Q&6 » pv Hun ÅA 
» » al RING OTTAR AN » arNRRÖKVR. 
| » » 155 » Tay » 8'/e » D 6'/2, » 6 
» LL: (RAA RIGA [0 by LL » FE » LIG 
| » PER Mr LO ONE » Mig og 
Heliz rufescens SCHRENK Reisen u. Forschungen im Amurlande. Bd. II, Lief. 3. (1867) p- 675, non 
Spira convexa: | 
mm. 
mm. 
Pennant. 
Beskrifning: Skalet plattadt klotformigt, med nedtryckt spira, eller klotfor- 
migt, med konvex spira, glatt (mycket sällan med några få spridda och korta hår), 
genomskinande, temligen tunt, men starkt, fettglänsande, rödgult, de 6 öfre vindnin- 
garne rödbruna, såväl på undre, som på den öfre sidan från 2:a vindningen starkt och 
regelbundet tvärstrimmadt; då djuret finnes i skalet, är detta på sista vindningen för- 
sedt med talrika mörka fläckar af den hvitgula, svartfläckade genomskinande manteln; 
nafveln djupt och temligen vid (nära '/, af skalets största diameter); vindningarne 
6'/.—7, långsamt tillväxande (hvar och en ungefär '/; bredare än den föregående), plat- 
tade, då spiran är nedtryckt, temligen konvexa, då spiran är upphöjd, något tvära vid 
den temligen djupa sömmen, den siste med ett klart hvitt längsband på midten, hos 
den nedtryckta formen från båda sidorna lika sammantryckt, på midten trubkantig, 
utåt nästan trind, vid mynningen icke nedböjd; hos den konvexa formen är kanten på 
siste vindningen otydligare, belägen ofvan midten, och skalet är på undre sidan bre- 
dare och starkare hvälfd; mynningen ovalt månformig, föga sned; munsömmen enkel, 
rak, endast på spindelkanten närmast nafveln svagt utböjd, mynningkanterna på myn- 
ningväggen långt skilda, utåt med ungefär lika böjning, invändigt med en mycket svag 
läpplik beläggning af perlemorsubstans nära munsömmen. Den unga snäckan har all- 
tid mycket nedtryckt spira och mycket konvex undersida, samt är mer eller mindre 
hårig; vanligen är denna hårighet mycket gles, då skalet har starkare fettglans och är 
tätt och regelbundet tvärstrimmadt, på öfre sidan till embryonalvindningen, på den 
undre ned till nafveln; stundom är den unga snäckan alldeles gråluden af talrika, korta, 
böjda, åt alla håll riktade hvita hår. Denna ludenhet återfinnes dock icke hos något 
enda fullbildadt exemplar. 
Variationer: Som af förestående beskrifning och de gjorda mätningarne synes, 
har denna art två former, en med nedtryckt spira och en med upphöjd spira, hvilka för 
lÖl 
