KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. I4; N:o l|2. 2 X6 
af en mycket djupt söm"). Det är en bergsnäcka, i Alperna den herrskande arten bland anför- 
vandterna, liksom den finnes i alla mellersta Tysklands bergtrakter, på andra sidan Alperna utbredd 
öfver största delen af Italien och söder om Pyreneerna öfver den Ibiriska halfön. I norra Tysk- 
land är den mycket sällsynt och enstaka (t. ex. vid Stettin: LEHMANN), saknas i Skandinavien och 
Storbritannien. I södra Europa är denna art till en stor del eller h. o. h. ersatt af den mycket 
närstående, större, men dock väl skilda H. pseudoserisea Ben. och i nordligare Europa, såsom Eng- 
land, Sverige, Danmark och Nordtyskland af H. gravulata Ald. och den nära befryndade (enligt 
ÖLESSIN identiska) H. rubiginosa Z.”). Äfven från dessa är den sibiriska snäckan väl skild. Hos 
H. granulata är »Shell sub-globular, greyish-white, with sometimes a few slight transverse streaks 
of reddish-brown, cepidermis rather thick, closely covered with rather long and very fine, white, 
downy hairs, which are persistent and, when rubbed off, leave their sockets very perceptible, giving 
the surface in that case a finely granulated appearence» (Jeffr.”): hos H. rubiginosa Z. är testa pilis 
erectis distantibus hirta (B1rrLz”), »Gehäuse fast kugelig, behaart mit kleinev, dichtstehenden, straffen 
und gerade zugespitzten Härchen» (LEHMANN ') 0. 8. V. 
5. Helix (Vallonia) pulchella Mill. 
Testa sat late umbilicata, depressa, albida, nmtidula, subtilissime striatula vel sub- 
levis; spira prominula; anfr. 312, convexiusculi, ultimus antice dilatatus, ad aperturam 
non deflexus; sutura profunda; apertura magna. perobliqua, lunulato-rotundata; peristoma 
album, reflexum, candide labiatum, marginibus approximatis. 
Diam»imaj. Pei mins 2 /s, salt. 1/3 mum. 
» Ma hi2n > aug un. Sömn 
Helix pulchella MULL. Verm. hist. II. (1774) p. 30. 
Heliz pulchella var. lwvis Rossm. Iconogr. VII (1838) f. 440. 
Helix pulchella var. levigata MoQ.-TAND. Moll. Fr. II (1855) p. 140. 
Förekomst i Sibirien: /Jenissei, Jarzowa Selo, den 25 sept. (lat. 60” 10'). 
»In Sibirien ist sie bisher nur aus dem Osten desselben namentlich aus Krassno- 
jarsk, Irkutsk, von der Mindung der oberen Tunguska in den Jenissei und vom Wilui 
bekannt. Dank Hrn. MaacK haben wir dieselbe auch aus dem Amur-Lande, jedoch 
leider ohne Angabe eines speciellen Fundortes erhalten.» (SCHRENK 1. c. p- 682.) Dessa 
lokaluppgifter hafva dock afseende såväl på pulchella vera, som på följande art, hvil- 
ken Schr. skiljer lika litet, som H. costata. | 
Utbredning: Från norra Skotland, Lofoden i Norge (68”=69"n. 1.) och polar- 
cirkeln i Finland finnes H. pulch. genom hela Europa till Madeira, Azorerna, Kanari- 
1) Jir. CLessIn, Jahrb. d. deutsch. malak. Ges. 1874, p. 316. Han skrifver dock H. sericea MUÖLL.; 
hvilket är oriktigt, emedan MÖLLERS sericea icke är annat än en ung H. incarnata. 
?) I Jahrb. d. deutsch. malak. Ges. 1875, p. 41 upptager CLEsSIN H. sericea Dr. »die typische Form» 
i mellersta Ryssland vid Oka, nära dess utmynning i Wolga. I Sitzungs-Ber. d. Gesellsch. naturf. Freunde zu 
Berlin 1875, p. 39 anför BE. v. MARTENS deremot H. rubiginosa Z. från Moskwa och Okagebietet och från 
Kungur vid Ural, hvilken sednare bestämning vi måste gifva det största förtroendet. 
3) British Conchology, I. (1862), p. 201. 
32) Fauna d. Land- u. Sässw. Moll. Siebenb. ed. 2 (1867), p. 64. 
?) Die leb. Schn. u. Musch. d. Umgeg. Stettins, 1873. p. 98. 
5) Under färden till Novaja Semblia insamlade Prof. NORDENSKIÖLD och D:r STUXBERG såväl denna art, 
som H. costata, på Renö den 10 Juni och på Karlsö den 8 s. m. 
