38 C. A. WESTERLUND, SIBIRIENS LAND- OCH SÖTVATTEN-MOLLUSKER. 
öarne, Algier och Kaukasus, äfvensom i Tibet, på Bermudaöarne samt i Nordamerika 
från östra Kanada till Nebraska och Floridu. I Sverige, Norge och Finland är denna 
art mycket sällsyntare än H. costata, på Aland synes förhållandet vara omvändt liksom 
i England, Danmark och de flesta delar af Tyskland. 1 Sibirien är den (och följande) 
utbredd från Jenissei ända till Japanska hafvet, hvaremot H. costata icke är funnen i 
Sibirien förr än nu under den NORDENSKIÖLD'ska expeditionen'). I Turkestan är endast 
H. costata funnen, likaså 1 östra Asien vester om Peking. 
6. Helix (Vallonia) adela Westerl. 
Testa late umbilicata, globoso-depressa, albida, nitidula, dense transversim striata; 
spira convexa, sat alta, acutiuscula; anfr. 4, convexi, ad suturam obtusi, ultimus teres, 
requlariter acerescens, antice non dilatatus; sutura profunda, canaliculata, ad aperturam 
descendens; apertura ovato-rotundata, lunuwlata, obiiqua; peristoma non limbatwm, margi- 
nibus approximatis, exteriore vix reflexiusculo, colwmellari ad wmbilicum reflexiusculo. 
Diam: maj.«dr/s,j Min: 24/4, Alb2 Va Mm. 
» Wei en gr en » 1'/. mm. (Forma puinila). 
Helix pulchella SCHRENK pr. p. Reis. u. Forsch. im Amurlande. Bd. 2. Lief. 3. p. 681. 
Heliz adela WestERLUND- Malak. Blätt. XXII. p. 57. Tab. 2. f. 1—4. 
2HHelix tenuilabris A. BRAUN. 
Beskrifning: Skalet vidt nafladt, på öfre sidan konvext, hvitgult, genomskinande, 
svagt glänsande, starkt, tätt strimmigt tvärs öfver vindningarne; vindningarne 4 eller 
nägot mera, regelbundet tillväxande, de öfre bildande en hög spira, konvexa, vid den 
djupa ränlade sömmen tvära eller något nedsänkta, den siste trind, långsamt till- 
tagande, framtill icke vidgad, vid mynningen svagt nedböjd; mynningen är mycket 
sned, rundad, men långt ifrån så, som hos de båda andra arterna, utan ganska tydligt 
omvändt äggformig, derigenom att mynningkanterna, af hvilka den yttre är mera ut- 
dragen, den inre starkare krökt, närma sig på mynningsväggen hvarandra, men diver- 
gera utåt tills de mötas i en vacker båge; munsömmen utan bräm och utan läpp, den 
yttre kanten mycket obetydligt utviken, spindelkanten något mera utböjd vid nafveln, 
den förres utgångspunkt är djupt ned, längt under midten af nästsiste vindningen, så 
att öfversta delen af kanten icke når så högt upp, som till midten af denna vindning. 
äfvensom spiran har större höjd än mynningen. 
Förekomst i Sibirien: Jenissei, Werschininskoj, deu 4 sept. (lat. 68? 55). Ett 
dussin exemplar äro hemförda af den större och ett tjog ex. af den mindre formen, 
denna ifrån Jenissei, 2 mil O. om Krasnojarsk, den 8 okt. (lat. 56”). 
Anmärkningar. 
Det är tvifvelsutan denna snäcka, som SCHRENK menar, då han på anf. st. talar om »ceine 
Mittelform, die mit H. costata die sehr deutlichen, mit blossem Auge sichtbaren, wenn auch nicht 
besonders auffallenden Querrippen und eine etwas nach abwärts gekehrte Miöndung, mit H. pul- 
chella dagegen den nur schwach zuriickgeschlagenen Mundsaum und die weiter auseinander stehen- 
)) Jfr. SCHRENK |. cec. p. 682. 
