42 C. A. WESTERLUND, SIBIRIENS LAND- OCH SÖTVATTEN-MOLLUSKER. 
den europeiska P. muscorum, att den efter all sannolikhet bör upptagas såsom en egen art. (Jag 
har med spärrad stil framhållit de afvikande karaktererna.) Hvad som först fäster uppmärksam- 
heten är den konstanta frånvaron af den hvita starka valk, som alltid finnes tvärs öfver siste vind- 
ningen nära munsömmen hos muscorum, hvaremot på samma ställe finnes en låg och smal, med 
skalet lika färgad upphöjning, som dock på intet vis kan få namn af valk eller callus. Widare 
äro vindningarne smalare och mera konvexa, den siste af dem betydligt smalare i förhållande till 
näst föregående och dertill vid mynningen mycket högt uppstigande. Sömmen är djupare och går 
vid mynningen så högt upp, att dennas ytterkant är fästad ofvan midten af näst siste vindningen, 
hvaremot sömmen hos muscorum är uppåt stigande till valken, hvarefter den antingen är horizontal 
eller nedåt riktad, så att mynningens ytterkant utgår nedom näst siste vindningens midt. Skalet 
hos den sibiriska snäckan är mörkare och glänsande, mynningen mera oval med utböjda kanter 
(icke semicircularis, marginibus reflexis, albolimbatis). På alla dessa förhållanden hafva icke MiD- 
DENDORFF, GERSTFELDT och SCHRENK aktgifvit, då de i sina respektiva verk upptaga P. muscorum 
typica såsom ensam förekommande i Sibirien. Den typiska P. musc. »ist in Sibirien aus Barnaul, 
Krasnojarsk, Irkutsk, von den Baikal-Ufern und vom Wilui bekannt und kommt auch im Amur- 
Lande vor, da wir sie durch Hrn. MAACK vom unteren Amur etwas oberhalb Kidsi und durch 
Hrn. FR. SCHMIDT vom Cap Wenteis im säödlichen Theil der Insel Sachalin erhalten haben». 
(SCHRENK.) 
P. muscorum finnes i Marokko och Algier, i Europa från Sicilien, Sardinien, Korsika, norra 
Spanien och norra Italien upp till polcirkeln i Skandinavien (på Lofoden i Norge), i vestra Asien 
i Turkestan, i östra Asien i Kina, prov. Chili, äfvensom i Nordamerika på öar i St. Lorenzviken, i 
Maine, Vermont och vid New York (aldrig midt i landet). 
2. Pupa (Vertigo) columella Benz. 
Testa umbilicata, cylindracea, nitidula, striatula, fulvo-fusca; anfr. 7, convexi, 1—3 
forte acerescentes, apicem obtusum formantes, 4—6 latitudine et altitudine equales, ultimus 
latitudine et latitudine amplior; sutura profunda; umbilicus angustus, subeircularis; aper- 
tura parva, lunato-rotundata. 
Long. .3, diam. TA mm. 
Pupa columella BENZ apud G. v. MARTENS »Ueber Wirtembergs Fauna» (1830) p. 49. 
Förekomst i Sibirien: Jenissei, Dudino, den 3 sept. (lat. 69” 15'); söder om 
Werschininkoj, den 5 sept. (lat. 68” 45'); 6 mil S. om Podk. Tunguska, den 22 sept. 
(låt.:'6IP): 
Utbredning: Funnen först subfossil i närheten af Stuttgart, sedan lefvande vid 
Qvickjock i Luleå Lappmark och i Norge vid Storvik i Vage. ÖLESSIN har såsom 
egen art, under namnet P. gredleri, afskiljt en form, af Prof. GREDLER tagen på Al- 
perna omkring Botzen vid en höjd af 6008—7000 fot öfver hafvet: »diese Schnecke 
findet sich wahrscheinlich nur in den Alpen von Tirol und der Schweiz (Gemmi: 
Shuttleworth) und vieileicht auch in Kärnten, Krain und Sidbayern, jedenfalls nur in 
beträchtlicher Höhe» (CIN). 
3. Pupa (Vertigo) arctica Wallenb. var. extima n. 
Testa late perforata, ovato-oblonga, brunneo-cornea, vix nitidula, levis; anfr. 5/3, 
convexi, sat lente irrequlariter accrescentes, hasi rotundatus, pone aperturam callo tenui 
