KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. |4. N:o 12. 103 
den yttre något starkare böjd, upptill med en föga märklig trubbig vinkel, utvändigt 
icke det ringaste intryckt, båda kanterna förenade medelst en list på mynningsväggen. 
Anmärkningar. 
Vid första anblicken är denna Pupa förvillande lik Carychium minimum och det är nästan 
först efter mynningens granskning under loupen, som man ser att den tillhör ett helt annat slägte. 
Genom mynningtändernas antal och gomtändernas sammanhängande med en vack, påminner den 
om P. pygmea; men hela dess form, vindningarnes inbördes förhållande o. s. v. är annorlunda och 
såväl från denna, som från alla andra skiljer den sig genom sin egendomligt bildade parietaltand. 
Mera än 20 exemplar äro hemförda. 
Pupa inermis WESsSTERL. nov. sp. 
Testa dextrosa, umbilicato-perforata, ovata, tenuissime striata, corneo-rufescens, spira bre- 
vissima, obtusa; anfr. 3, convexi, sutura profunda antice valde ascendente separati, ultimus 
penultimo parum brevior ac multo latior, penultimus a latere dextro visus sutura perobliqua 
postice, ultimus autem antice duplo latiores; apertura sat lateralis, deorsum producta, ovalis, 
edentula; peristoma intus levissime albido-labiatum, marginibus callo tenui lato albo junctis, ex- 
teriore recto, columelluri superne reflexo. 
Long. 2, diam. 1'/; mm. 
Beskrifning: Skalet högervridet, nafladt-genomborradt, äggrundt, glänsande, 
mycket finstrimmigt, nästan slätt, gul- eller rödaktigt hornfärgadt, med mycket kort, 
trubbig spira; vindningarne 5, konvexa, skilda af en djup söm, som framtill är starkt 
uppåt stigande; den näst siste vindningen är, sedd från högre sidan, framtill dubbelt 
smalare än baktill, till följe af den mycket sneda sömmen, hos den siste vindningen är 
förhållandet motsatt, tillfölje af den starkt uppåt stigande öfverkanten, hvaremot undre 
kanten är framåt nästan vågrät, siste vindningen sträcker sig nästan lika långt, som 
den föregående, och är betydligt bredare än denne; den ovala, tandlösa, nedåt något 
utdragna mynningen är ställd märkbart åt sidan, så att ytterkantens böjning sträcker 
sig betydligt utom skalets högra sida; munsömmen är invändigt försedd med en mycket 
tunn hvitaktig läpp, ytterkanten är rät, spindelkanten upptill tillbakaböjd, båda för- 
enade på mynningväggen medelst en bred, men tunn hvit beläggning. 
Anmärkningar. 
Ar 1853 upptäckte prof. V. GREDLER en liten Pupa vid S:t Genesien nära Botzen i Tyrol, 
hvilken han sedan samlade vid det s. k. Saltenhaus vid en höjd af 5000 fot öfver hafvet, och som 
han efter första fyndorten gaf namnet Pupa genesii. Dess enda fyndort för öfrigt är Sverige, der 
den är funnen i Westergötland. Omkring denna art synes samla sig ett ännu helt litet antal Ver- 
tigo-former, som dock troligen kommer att af framtiden ökas. I Dalsland lefver en hithörande 
snäcka, hvilken jag i Fauna moll. Suec., Norv. & Danize p. 610 fört till P. genesii, men som dock 
bör uppställas såsom en visserligen nära förvandt, men dock skild art. Hithör jemväl den sibiriska 
snäcka, som ofvan blifvit beskrifven. Den är dock på det bestämdaste skild genom storlek, vind- 
, I 2 , 
