- 
KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. l4. N:o |3. 5 
snitt ligger parallelt med hufvudsnittet i endera af nicolprismerna. Under en hel om- 
vridning i horisontalplanet inträffar detta fyra gånger, och när man inställt mineralet 
1 ett af dessa fyra lägen är det lätt att, sedan polarisatorn blifvit aflägsnad, med hår- 
korsets tillhjelp se huru mineralets optiska hufvudsnitt är orienteradt i förhållande till 
dess kanter, genomgångar o. d. Vi antaga nu, att frågan gäller att afgöra, huruvida 
ett mineral är hypersten eller diallag. Är det hypersten så måste, eftersom denna är 
rombisk och dess elasticitetsaxlar således hafva samma riktning som de kristallografiska 
axlarne, det optiska hufvudsnittet ligga parallelt med de brachydiagonala genomgån- 
garna, om nemligen mineralet är skuret parallelt med någon kristallografisk axel. Är 
åter mineralet diallag, så eger parallelism mellan det optiska hufvudsnittet och dess 
tydligaste genomgångar rum endast i det fall, att mineralet är skuret parallelt med 
ortodiagonalen. Ligger snittet snedt emot alla axlarna, hvilket i ett bergartspreparat, 
der mineralkornen blifvit helt och hållet slumpvis skurna, naturligtvis ganska ofta är 
fallet, så finner man äfven i hyperstenen en större eller mindre afvikelse mellan genom- 
gångarnes riktning och det optiska hufvudsnittet. Man måste då i preparatet uppleta 
de partier, som ligga i ett för den stauroskopiska bestämningen gynsamt läge, och detta 
är visserligen ej så serdeles svårt, men den mindre öfvade kan dock dervid lätt råka 
ut för misstag. Följande metod kan deremot äfven af nybörjaren med lätthet användas. 
En liten bit af bergarten pulveriseras groft och ur pulvret utletas, med tillhjelp af loupe 
eller mikroskop, om så behöfves, ett korn af det mineral man vill undersöka. Detta 
korn pulveriseras, och dervid sönderdelas det naturligtvis företrädesvis efter mineralets 
genomgångar och bildar små aflånga splittror. Pulveriseringen fortsättes tills dessa 
splittror blifvit så små, att de äro någorlunda genomskinliga. Pulvret lägges derpå, 
utrördt med något vatten, på ett objektglas, betäckes med ett täckglas och bringas under 
mikroskopet, hvarest läget af det optiska hufvudsnittet i de olika splittrorna under- 
sökes, företrädesvis i de långa och mera regelbundet formade. Är mineralet hypersten,. 
bör nämnde snitt i alla splittrorna ligga parallelt med dessas längdriktning, är det dial- 
lag, inträffar detta förhållande deremot endast i jemförelsevis få fall. 
Huruvida ett rombiskt befunnet pyroxenmineral är hypersten eller bronzit (el. 
enstatit) afgöres lättast genom att pröfva dess smältbarhet. I tunn spittra smälter hy- 
perstenen för blåsrör, om ock trögt, till en magnetisk slagg, som, pulveriserad och 
betraktad under mikroskopet, visar sig vara ett brunt glas, hvari små kristaller der och 
hvar äro utskilda. Bronzit och enstatit äro, som bekant, så godt som osmältbara. 
Om bestämmande af olivin, titanjern och magnetit. För att i tvifvelaktiga fall af- 
göra om ett mineral är olivin eller ej, är den af GÖMBEL uppgifna metoden lika enkel 
som säker !). Denna metod består deruti, att preparatet, eller en del deraf, glödgas 
vid lufttillträde, då olivinen antager en mörkt brun färg. Härvid kan lämpligen för- 
faras på följande sätt: 
Täckglaset bortspränges, och den på och omkring preparatet varande balsamen 
aflägsnas. Derefter uppvärmes objektglaset, så att preparatet kan till hälften skjutas 
ut öfver dess kant, och lägges sedan, med preparatet nedåt, på ett annat glas, hvarefter 
1) Die BEruptivgesteine des Fichtelgebirges. S. 29. 
puvg gebirg 
