6 A. E. TÖRNEBOHM, OM SVERIGES VIGTIGARE DIABAS- OCH GABBRO-ARTER. 
den blottade delen af preparatets undersida försigtigt rentvättas medelst en i sprit 
doppad pensel. Derpå glödgas den utskjutna och rengjorda delen af preparatet i en 
cj sotande låga, hvarefter det är bäst att på vanligt sätt öfverföra preparatet på ett 
nytt objektglas. Man kan naturligtvis äfven åter skjuta det in på det gamla glaset, 
men då äro luftblåsor svårare att undvika. 
Att säkert skilja mellan titanjern och magnetit, är i många fall ingalunda lätt, 
särdeles som dessa mineralier blott undantagsvis pläga vara utbildade med tydliga kristall- 
former. Man antager vanligen, att mineralet är titanjern när det visar benägenhet att 
omvandlas i en grå, opak massa, men det synes ej osannolikt, att äfven titanhaltig 
magnetit kan gifva upphof till en dylik bildning. Titanjernets olöslighet i syra och 
dess ringa magnetism äro egenskaper, hvarigenom det väl temligen lätt låter skilja sig 
från magnetit, men ej lika lätt från titanomagnetit. Säkrare kännetecken äro titanjernets 
romboedriska genomgångar, när nemligen de äro så tydliga, att de ej kunna förvexlas 
med magnetitens oktaedriska. Om derför ej alltid med säkerhet kunnat afogöras när 
titanjern eller när titanomagnetit är närvarande, förorsakas dock deraf ej någon väsent- 
ligare olägenhet, då dessa mineralier ej inverka bestämmande vid bergarternas klassi- 
ficering. 
Efter dessa anmärkningar angående bestämmandet af de vigtigaste mineralierna 
uti de bergarter vi hafva att undersöka, öfvergå vi nu till dessa bergarter sjelfva, bör- 
jande med 
DIABASGRUPPEN. ' 
Nomenklatur. Sedan HAUSMANN !) på de nu allmänt såsom diabas betecknade berg- 
arterna öfverflyttat detta, af BRONGNIART i den vetenskapliga terminologien införda namn, 
hafva de tyska petrograferna mycket enstämmigt definierat diabas såsom »ett kristalli- 
niskt-kornigt aggregat af oligoklas eller labrador med pyroxen och chlorit» (NAUMANN). 
Äfven efter den mikroskopiska undersökningsmetodens införande i petrografien förblef 
denna definition i det väsentliga oförändrad. ZIirKeL, i sin Mikr. Besch. der Mineralien 
und Gesteine, säger »Fär Diabase ist das Vorhandensein des Augits neben dem Plagio- 
klas karakteristisch; hinzutritt eine die oft gleichmässige gränliche Färbung bedingende, 
durch Salzsäure zersetzbare Substanz, welehe man als Chlorit auffasst und in den mei- 
sten Fällen mit Recht als ein Umwandlungsproduct des augitisehen Gemengtheils erachtet.» 
GÖUMBEL ”) upptager såsom väsentliga beståndsdelar 1 typisk diabas: plagioklas, augit, 
ett kloritiskt mineral, samt magnetit eller titanjern. SANDBERGER ') anför såsom bestånds- 
delar i typisk diabas: plagioklas (oligoklas), auvugit, titanhaltig magnetit eller titanjern, 
samt en kloritisk substans, hvarjemte apatit ständigt är närvarande. DaArTrnE säger i 
slutet af sin afhandling, Mikr. Untersuchungen iber Diabase: »Die Diabase lassen sich 
in Zwei Gruppen zerfällen: a. »Diabase», aus Plagioklas, Augit, Titaneisen, Magneteisen, 
Schwefeleisen und Apatit bestehend; b. »Quarzdiabase», ein krystallinisehes Gemenge 
3 Ueber die Bildung des Harzgebirges. 5. 18. 
2) Die Paläolitisehen Eruptivgesteine des Fichtelgebirges, 1874. 
3) Die krystallinisehen Gesteine Nassau's. Verh d. phys. med. Ges. zu Wirzburg, 1873. 
