22 A. E. TÖRNEBOHM, OM SVERIGES VIGTIGARE DIABAS- OCH GABBRO-ARTER. 
Mellan plagioklaserna förefinnas ej sällan helt små viriditpartier, hvilka genom sitt 
förekomstsätt tydligen visa, att de uppstått genom ombildning af någon ej till kristal- 
linisk utbildning kommen rest af bergartens ursprungliga magma. Mestadels visa sig 
dessa viriditpartier såsom aggregat af radialstråliga segment af ett mörkgrönt, föga 
dikroitiskt, fjälligt mineral. Malmmineralet, titanhaltig magnetit eller titanjern, före- 
kommer såsom oregelbundna korn temligen rikligt mellan augitindividerna, men äfven, 
ehuru i vida mindre mängd, inuti desamma. Vidare förefinnas, helt underordnadt, fina 
apatitnålar och enstaka små korn af qvarts, hvilka ej gerna, i betraktande af berg- 
artens friska tillstånd, kunna antagas vara sekundära. 
Bland ofvan omnämnda diabasarter står ingen Kinnediabasen närmare än Särna- 
basen. Augitens egendomliga utbildningssätt är för båda lika, båda äro de fattiga på 
apatit, båda innehålla de till viridit förvandlade rester af en mellanmassa. 
Kinnediabas i Skåne. Mycket liknande Kinnediabasen visade sig några prof från skånska 
lokaler. Så t. ex. från en gång i jerngneis SSW. om Vanneberga gästgifvaregård, Vins- 
löfs socken; från en 70 fot bred lagergång i jerngneis') SO. om Hyllestofta, Vedby 
socken; från en gång i jerngneis vid jernvägen nära gränsen mellan Perstorps och 
Vedby socknar; från en lagergång i gneis W. om Perstorps kyrka. Endast i profvet 
från Vanneberga förefanns likväl ännu frisk olivin, i alla de öfriga var detta mineral 
fullständigt omvandladt. Anmärkningsvärdt för sin rikedom på mellanmassa befanns 
ett prof af en med de nyssnämnda något olika varietet, som bildar en gång i grapto- 
litskiffer vid Sireköpings kyrka”). Denna icke särdeles finkorniga bergart innehåller, 
såsom utfyllning mellan de kristalliniskt utbildade mineralierna, större och mindre par- 
tier af en smutsbrun massa, bestående af en nästan färglös mikrofelsitisk basis, som 
dock är så tätt genompudrad af små mörka, brunaktiga korn, att den endast på yttest 
tunna ställen blir någorlunda genomskinlig. Denna mellanmassa är ofta späckad med 
apatitnålar, och dess större partier innehålla vanligen mandlar, utfyllda än med qvarts, 
än med kalkspat eller viridit”). 
Trappen i Halle- och Hunneberg, »Hunnediabas», »Salitdiabas». Trappen i Halle- och 
Hunneberg är ej identisk med den i Kinnekulle såsom man på grund af bådas analoga 
förekomstsätt och yttre likhet kunde hafva skäl att förmoda. Den förra saknar nem- 
ligen olivin, men innehåller i stället en ljus, olivinlik augitart jemte den vanliga 
bruna augiten. Utom plagioklas och titanjern (?) innehåller bergarten för öfrigt qvarts, 
olimmer, hornblende och apatit. På kloritiska ämnen är den mycket fattig och har i 
följd häraf en doleritisk habitus. 
Såsom bekant uppträder ifrågavarande bergart i form af ett omkring 200 fot 
mägtigt täcke ofvanpå Halle- och Hunnebergs kambriska och undersiluriska aflagringar. 
I allmänhet är den finkornig till småkornig, der och hvar förekomma visserligen grof- 
1!) Enl. mig benäget lemnad uppgift af Hr A. LINDSTRÖM. 
2) Enl. G. LINNARSSON. 
3) På grund af sin rikedom på amorf substans torde denna bergart måhända rätteligen böra hänföras till 
melafyrerna. 
