KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND l4. N:o I3. 23 
kornigare varieteter, men dessa bilda blott gångformiga partier i den rådande finkor- 
niga trappen'). 
Plagioklasen utgör, enligt ungefärlig uppskattning, omkring hälften af bergartens 
massa. Den är till största delen frisk och klar och framträder mestadels såsom aflånga, 
kors och tvärs liggande kristallsnitt, hvilka i p. 1. vanligen förete en särdeles fin och 
skarp streckning. 
Af de båda augitarterna är den mörkare den till qvantiteten öfvervägande. Dess 
färs dar I genomfallande ljus rent brun, stundom med en dragning i gult. Nästan aldrig 
förekommer denna augitart med kristallkonturer, utan bildar blott mellan plagioklaserna 
inklämda partier. Den omvåndlas endast mycket trögt. Vid inträdande vittring blir, 
såsom vanligt, en fin streckning synlig parallelt med det basiska planet. 
Den ljusare augitarten, hvilken i mängd blott uppgår till omkring hälften mot 
den nyss omnämnde, har en svagt gulaktig färg, ofta tydliga kristallkonturer, samt stark 
omvandlingsbenägenhet. Utefter alla sprickor är den vanligen förändrad till en brun- 
orå, opak substans, som stundom genomtränger hela mineralet och vid fortsatt om- 
vandling öfvergår till ett grönt, trådigt aggregat. Under denna process blir äfven 
här en fin streckning parallel med det basiska planet synlig. Ännu i den helt och 
hållet metamorfoserade massan kunna spår af de sprickor, vid hvilka omvandlingen 
först börjat, tydligt skönjas, liknande de i serpentin-psevdomorfoser efter olivin vanliga 
vittringskanalerna. Genom detta sitt vittringssätt, äfvensom genom sin färg, har ifråga- 
värande mineral vid första påseendet en ganska stor likhet med olivin”). Dess kristall- 
form, dess tydliga augitgenomgångar, dess tvillingbildningar, och dess oföränderlighet 
vid glödgning visa emellertid på det bestämdaste, att det ej är olivin, utan en augit- 
art. Hvilken augitart är deremot svårare att med bestämdhet afgöra. På grund af 
mineralets ljusa färg och starka omvandlingsbenägenhet synes dock sannolikt, att det 
är en svagt jernhaltig kalk-talk-augit, och att det således skulle kunna rubriceras under 
benämningen salltt. 
Qvartsen förekommer såsom små korn, hvilka fläckvis sparsammare, fläckvis rik- 
ligare, ligga inströdda mellan de öfriga beståndsdelarne. Enligt hvad den af SIDEN- 
BLADH på ett prof från Hunneberg utförda analysen visar, håller bergarten en ganska 
märkbar qvantitet titan”). Denna måste naturligtvis antagas tillhöra malmmineralet, 
hvilket då borde vara titanjern. De för detta mineral karakteristiska vittringsfenomen 
kunde likväl ej spåras i de undersökta profven, något som emellertid väl kan bero på 
bergartens friska beskaffenhet. 
När plagioklaslisterna ej sluta tätt intill hvaranda utfyllas mellanrummen än af 
augit, än af små partier af brun glimmer, än åter, ehuru mera sällsynt af ett svagt 
grönaktigt, mikrokristalliniskt aggregat, 1 hvilket små plagioklaser och apatiter stundom 
kunna urskiljas. Detta aggregat kan ej egentligen räknas till viridit-mineralierna, 
emedan det ej förändras genom glödgning. Såväl salitens omvandlingsprodukter, som 
!) Enl. E. SIDENBLADH, Beskrifning till geologiska kartbladet »Wenersborg», sid. 66. 
?) För sådan har det ock af SVEDMARK i hans ofvan citerade afhandling blifvit ansedt. 
>) Analysen angifver 1,06 2 titansyra. 
