KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. Il4. N:o I3. 41 
en vanlig hyperit. Mot den omgifvande gneisen blir den alltid dioritisk och öfvergår 
småningom till dioritskiffer och hornblendegneis. Betraktade under mikroskopet likna 
de massformiga varieteterna nästan fullkomligt de ofvan beskrifna vermländska hyperit- 
dioriterna, dock med den skillnad, att augiten här är ersatt af diallag. Detta mineral 
är grönaktigt och ständigt omgifvet af en kornig hornblendezon, smalare eller bredare 
alltefter bergartens omvandlingsstadium. Hypersten förekommer äfven här, dock i all- 
mänhet sparsammare än diallagen. I några af de undersökta profven saknades den 
t. o. m. alldeles, hvilket antagligen beror på att dessa prof befunno sig i ett mera fram- 
skridet omvandlingsstadium. Hyperstenen synes nemligen vara mera benägen att för- 
ändras än diallagen och augiten och försvinner således förr ur bergarten än de. Plagio- 
klasen är svagt brunfärgad och liknar i allo den i hyperiten. Granat förekommer all- 
tid och vanligen i betydlig mängd, dels såsom spridda korn, dels såsom kristalliniska 
aggregat grupperade kring magnetitkornen. Underordnadt förekomma qvarts, brun 
glimmer och apatit. ] 
Genom att hornblendezonerna mer och mer inkräkta på diallagpartierna i deras 
inre, tills dessa slutligen alldeles försvinna, sker bergartens öfvergång 1 diorit. Sam- 
tidigt försiggår äfven en ombildning af fältspatsmassan, och i stället för de ursprung- 
liga, brunfärgade, långsträckta fältspatsindividerna uppstår ett småkornigt aggregat af 
färglös plagioklas, ortoklas och qvarts, alldeles på samma sätt som i den ofvan om- 
talade hyperit-dioriten, med hvilken den ifrågavarande bergarten lämpligen torde kunna 
sammanföras. Att äfven här olivin ursprungligen varit närvarande synes ej osannolikt 
på grund af granatens utbildningssätt, hvilket är fullkomligt analogt med det samma 
mineral företer i de vermländska hyperit-dioriterna. 
För närmare uppgift om lokaler, der ifrågavarande bergart förekommer i Wester- 
götland, hänvisas till de af Geologiska byrån utgifna kartbladen öfver Södra Elfsborgs 
län, på hvilka den finnes betecknad såsom diorit. Under de pågående geologiska under- 
sökningarne i Skåne har en analog bergart blifvit funnen på flera ställen, såsom S. om 
Aggarp, Hörja socken; NW. om Karlsjön, Sandby socken; i Käfringebacke, Ingeberga 
socken ; i Köinge by, Hörby socken; SSO. om Espinge kyrka; i berget Klinten, Sandby 
socken. Bergartens geognostiska förekomstsätt synes likväl här ännu ej fullt utrönt. 
Flera af de undersökta profven från nämde lokaler innehöllo, jemte diallagen, äfven 
hypersten. 
Kring Björkemossa och Wirserum i Småland förekommer en bergart, som består 
af brunfärgad plagioklas, mycket rik på långa, mörka mikroliter, och grönaktig diallag, 
samt derjemte hypersten, hornblende, apatit, glimmer och magnetit (?). Plagioklasen 
liknar den 1 den vermländska hyperiten och är, enligt hvad etsningsprof gifvit vid 
handen, labradorit. Mellanrummen mellan dess individer utfyllas der och hvar af 
qvarts. Diallagen är rik på de vanliga interpositionerna och har mycket tydliga 
ortopinakoida genomgångar. Nästan ständigt äro diallagindividerna bebrämade af horn- 
blende, hvilket mineral äfven förekommer såsom sjelfständiga partier. Hyperstenen 
liknar diallagen till struktur och interpositioner och är, liksom den, vanligen kantad 
med hornblende. Den igenkännes dock lätt på sin rödbruna färg och sin starka 
Kongl. Vet. Ak. Handl, Bd. 14. N:o 13. 6 
