46 A. E. TÖRNEBOHM, OM SVERIGES VIGTIGARE DIABAS- OCH GABBRO-ARTER. 
ock oregelbundna, gröna eller grönbruna, starkt dikroitiska lappar, antagligen hornblende 
eller glimmer, äfvensom större och mindre korn af magnetit. 
När diallagen vittrar blir dess substans först liksom grumlig, dock med bibehål- 
lande af sin bruna färg och sina tydliga genomgångar. Derefter omsättes den, börjande 
kring kanterna, i ett oredigt stråligt aggregat, hvilket först har en klart grön färg, 
men blir ljusare ju mera det intränger mot diallagpartiets midt, och slutligen nästan 
färglöst. Att döma af de mera färgade partiens tydliga dikroism kan denna nybildning 
anses vara amfiboi. 
Hypersten träffades endast i ett par af de undersökta profven. I dessa förekom 
den dock till nära lika mängd som diallagen, från hvilken den igenkännes genom sin 
rent bruna färg och sin tydliga dikroism. Hyperstenen har likartade interpositioner 
med diallagen. De svarta strimmorna äro dock i allmänhet ej så talrika och ej heller 
så kontinuerliga. De bruna tvärlamellerna förekomma fläckvis mycket rikligt, fläckvis 
saknas de åter alldeles. 
Hornblende förekommer än endast helt underordnadt, än såsom en ganska väsentlig 
beståndsdel i bergarten. I förra fallet visar det sig såsom små lapplika partier i dial- 
lagen, eller såsom en ojemn kantning kring magnetitkornen. I senare fallet bildar det 
kristalliniska korn, liksom de öfriga mineralierna, och synes då vara fullkomligt lik- 
berättigadt med dessa. Hornblendet substituerar tydligen diallagen, stundom så full- 
ständigt, att ej spår af denna förefinnes i bergarten, stundom endast delvis, och då 
förekommer den qvarvarande diallagen mestadels såsom kärnor inuti hornblendekornen '). 
I dessa sammansatta korn är gränsen mycket skarp mellan de båda mineralierna och i 
p. 1. synes tydligt, att de båda hvar för sig äro kristallografiskt enhetliga individer, 
hvilka dertill ofta ligga med sina genomgångar i alldeles olika riktningar. Detta fall 
är således ett helt annat än det förut omnämnda, då diallag delvis omvandlats i ett 
hornblende-aggregat, något som bland annat framgår deraf, att diallagkärnorna stundom 
ses angripna af denna art omvandling, under det att det omgifvande hornblendet för- 
blifvit :oförändradt. 
I ett par af de undersökta profven, der hvarje spär af diallag saknades, obser- 
verades att en del hornblendepartier egde en af små, om hvarandra liggande hornblende- 
individer sammansatt kärna, som omslöts af en större, kristallografiskt enhetlig individ. 
Denna senare torde då kunna anses vara primär, då deremot den förra möjligen kan 
vara en ombildning af en ursprungligen befintlig diallagkärna. Substansen i båda är 
för öfrigt något olika. Den omgifvande ramen är mörkare, vanligen med någon drag- 
ning i brunt, samt rik på inhysingar i form af relativt stora, svarta eller mörkbruna 
mikroliter och korn, hvilka fläckvis hopa sig så, att mineralet blir nästan fullständigt 
opakt. Det inre aggregatet är deremot till färgen ljusare och jemförelsevis fritt från 
interpositioner. . 
I nära samband med hornblendet, och synbarligen bildad i detta och på detsam- 
mas bekostnad, ses stundom en gråbrun, nästan opak, mer eller mindre trådig substans, 
som vid ett mera framskridet omvandlingsstadium utbildas till mörkbrun glimmer. 
1) Jfr. ÖBERG 1. c. sid. 16. 
