KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. I|4. N:o I3. 47 
När hornblendet förekommer 1 rikligare mängd saknas sällan qvarts, ett mineral, 
som ej träffas i bergartens diallagrikare varieteter. Qvartsen uppträder dels sjelfstän- 
digt såsom större kristalliniska korn, dels såsom oregelbundet formade inhysingar i 
"hornblendet, ofta jemte andra inneslutningar bestående af små brunaktiga korn, antag- 
ligen titanit. 
Olivin är, såsom ofvan nämndes, en mycket vanlig beståndsdel. Den förekommer 
dock ej i de hornblenderikare varieteterna och saknas äfven stundom i de nästan horn- 
blendefria. I friskt tillstånd är olivinen klar och färglös, samt i allmänhet ganska fri 
från interpositioner. Enstaka mörka nålar och strimvis ordnade korn förekomma dock 
der och hvar; ej heller saknas de för olivin egendomliga, mörka, greniga mikroliterna. 
När olivinen gränsar intill anortit är den alltid omgifven af en smutsgrön rand, 
bildad af mer eller mindre långsträckta korn af ett grönt, något dikroitiskt mineral, 
amfibol. Dessa korn hafva vanligen en groft radiel anordning och äro synbarligen ej, 
åtminstone ej uteslutande, bildade på olivinens bekostnad, utan hufvudsakligen på fält- 
spatens. Innanför nämnde gröna kant ligger, med temligen skarp begränsning, en ljus, 
nästan färglös dylik, med liknande struktur och antagligen äfvenledes bestående af 
amfibol. Derinnanför följer, i mera vittrade varieteter af bergarten, en tredje zon bil- 
dad af en klar, färglös, trådig substans, antagligen chrysotil, med inbäddade korn och 
strimmor af magnetit. Denna chrysotil omgifver närmast de friska olivinpartierna och 
står i förbindelse med de förvittringskanaler, hvaraf dessa äro genomkorsade, och hvilka 
äfven utfyllas af dylik, vinkelrätt mot kanalens riktning trådig chrysotilmassa, i midten 
afdelad genom en rand af magnetit. I starkt vittrade prof ses olivinen innanför denna 
tredje zon mer eller mindre fullständigt omvandlad i en smutsgrön serpentinmassa, I 
hvilken olivinens grenmikroliter stundom qvarligga oförändrade. Der olivin och diallag 
gränsa intill hvarandra, finnas ej de båda yttre omvandlingszonerna, men väl någon 
gång den innersta. - 
Dessa nu beskrifna förhållanden likna de förut vid Ölmehyperiten anförda, och 
äfven här synes som om de berodde på en vexelverkan mellan plagioklasens och oli- 
vinens beståndsdelar, i följd hvaraf amfibol uppstår såsom nybildningsprodukt. Först 
sedan en amfibolzon bildats, nog tjock att förhindra denna vexelverkan, börjar olivinen 
att på vanligt sätt serpentiniseras. 
I vissa mycket:starkt vittrade prof, der ända till sista spåret af olivin blifvit 
serpentiniseradt, befanns äfven diallagen inbegripen i en serpentiniseringsprocess. Den 
synes då matt genom hela sin substans och genomdragen af slingrande och sig för- 
grenande vittringskanaler, fyllda med en grön, oregelbundet trådig massa. Kring kan- 
terna omgifvas sådana diallagpartier af dubbla amfibolzoner liknande de ofvan vid oli- 
olivinen beskrifna. I fältspatsrika varieteter af bergarten ser man ofta fläckar af dy- 
lika amfibolnybildningar, der den ljusare alltid bildar den inre delen, omgifven af den 
mörkare - såsom ram. Huruvida dessa nybildningar uppstått efter diallag eller efter 
olivin, må tillsvidare lemnas oafgjordt, det förra synes dock sannolikare. Anmärkas 
bör dock, att jemte sådana fläckar ofta träffas jemförelsevis föga omvandlad diallag. 
Magnetiten förekommer i oregelbundna korn, i allmänhet desto rikligare, ju ym- 
nigare diallag eller hornblende är närvarande. Den sitter ock mestadels invuxen i 
