50 A. E. TÖRNEBOHM, OM SVERIGES VIGTIGARE DIABAS- OCH GABBRO-ARTER. 
späckadt hornblende rika varieteterna äro hvad man hos oss vanligen benämnt »skiller- 
stem», och hvar och en, som sysselsatt sig med geologiska undersökningar på fältet, 
känner väl till dessa skillerstensartade partier, som, utan bestämd begränsning, spora- 
diskt uppträda inom vissa s. k. dioriter. 
När olivinen ligger omsluten af plagioklas, hvilket dock blott i mycket plagio- 
klasrika varieteter eger rum, är den ständigt omgifven af omvandlingszoner, liknande 
de ofvan i Rådmansögabbron beskrifna. 
Plagioklasen har ofta väl igenkänliga kristallbegränsningar. I allmänhet är den 
ganska frisk, men mycket förorenad af dels ljusa, dels mörka mikroliter och korn. Ej 
sällan är den dock helt och hållet omvandlad i en hvitgrå, saussuritartad massa. Flera 
2tsningsförsök, utförda på sinsemellan ganska olika varieteter från vidt skilda lokaler, 
visade, att fältspaten öfvervägande är anortit, men uppdagade tillika, att i de mera 
dioritiska varieteterna hvarje anortitindivid är omgifven af ett skal af en vida mindre 
af syra angripbar fältspat, labradorit eller oligoklas. Gränsen mellan denna och anor- 
titen befanns i allmänhet mycket bestämd, men förorsakade det oaktadt ej något afbrott 
i tvillingsstreckningen. Detta förhållande är således analogt med det förut i fråga om 
hyperitens fältspat anförda. En olikhet ligger dock deruti, att 1 denna senare en mera 
småningom skeende öfvergång eger rum emellan den inre, mera anfrätbara och den 
yttre, motståndskraftigare, fältspatsubstansen. 
Qvarts och olivin kunna visserligen förekomma tillsammans, men synas dock ej 
rätt trifvas i hvarandras närhet. I någon anmärkningsvärd mängd förekommer qvartsen 
derför ock endast i de dioritiska varieteterna, hvarest den uppträder på samma sätt 
som i de motsvarande afarterna af Rådmansöns gabbrodiorit. 
Glimmer är en mycket vanlig accessorisk beståndsdel. I bergarternas dioritiska 
varieteter är den vanligast mörkbrun, stundom grönaktig; i de skillerstenslika deremot 
oftast vackert brunröd. I båda fallen, särdeles i det senare, innesluter den små brun- 
aktiga taflor och mikroliter, kvilkas anordning domineras af glimmerns hexagonala kri- 
stallbildning. I olivinrika varieteter förefinnes ej sällan kaliglimmer i riklig mängd, 
ofta åtföljd af ljus strålsten och stundom äfven af grafitfjäll. Så t. ex. i ett prof från 
Staffanbo, Folkärna socken, Dalarna. I några prof observerades vidare oregelbundna 
korn af ett vackert mörkgrönt, isotropt mineral, möjligen spinell. Magnetit förekommer 
i allmänhet ganska sparsamt i bergarten; lokalt kan den dock stundom uppträda i 
sådan mängd, att den t. o. m. gifvit anledning till grufveförsök. Apatiten är äfven 
anmärkningsvärdt sällsynt och förekommer ej kristalliserad, utan mestadels såsom små 
afrundade korn. 
Tabergs jernmalm. Den af olivin, magnetit och plagioklas, jemte rödbrun glim- 
mer och apatit såsom accessoriska beståndsdelar, sammansatta bergart, som bildar Ta- 
bergs jernmalmsberg i Småland och af A. SJÖGREN blifvit beskrifven under namn af 
Magnetitolivinit'), torde kunna räknas såsom en nära slägting till gabbrodioriten, 
ehuruväl den ej lämpligen kan hänföras under samma benämning, så rymlig denna än 
är. I bergarten förekommer nemligen, såsom ock SJÖGREN uttryckligen framhåller i 
) Om förekomsten af Tabergs jernmalmsfyndighet i Småland. Geol. Fören:s Förh. Bd. III, sid. 42. 
