6 P. ÖBERG, TRIAS-FÖRSTENINGAR FRÅN SPETSBERGEN. 
kulformig eller till och med valsformad gestalt. Pl. I, fig. 5 föreställer en tvärafskä- 
ring efter naturen, der den småningom skeende afplattningen inifrån och utåt tydligen 
framträder hos ett och samma individ. | 
Äfven skulpturen varierar icke blott efter åldern utan också hos individer af 
samma storlek. Hos de äldre äro sidoväggarne försedde med radierande mer eller mindre 
breda, afrundade veck, hvilka, begynnande vid nafveln och derstädes ganska svaga, 
hastigt tilltaga i styrka och fortlöpa nästan jemnbreda till inemot skalets afrundade 
rygg, der de göra en svag böjning framåt, innan de på sjelfva ryggen blifva antingen 
mycket svaga eller alldeles försvinna. Ända till 26 radialveck kunna räknas på den 
yttersta vindlingen; stundom stå de glesare, hvarigenom de också blifva färre. Sjelfva 
väggen, der denna är bibehållen (P1. I, fig. 2 a), visar dessutom på yttre sidan tydlig: 
tvärstrimmor, hvilka äfven i nafveln och på ryggsidan bibehålla sig med samma 
styrka som på sidorna. På stenkärnan äro radialvecken lika tydliga om ej tydligare 
än på sjelfva skalet, men tvärstrimmorna äro der ej synliga. Radialveckens styrka 
och afstånd sins emellan aftaga från mynningkanten inåt mot de inre vindlingarne van- 
ligen ganska reguliärt och omärkligt, så att två närliggande åsar hafva nästan samma 
höjd och bredd, samt med bredden något mindre än den mellanligggnde däldens. 
Stundom utvidga sig dälderna till en ovanligare bredd och mellan hufvudåsarne in- 
skjuta sig då biåsar af betydligt mindre styrka. På de inre vindlingarne saknas radial- 
vecken helt och hållet. Deras utveckling hos de yngre försiggår tidigare eller senare, 
så att individer af samma storlek än ega, än sakna sådana, och tidigast i närheten 
af nafveln. Det af LinpstTRÖM 1. c. såsom Am. Gaytani beskrifna exemplaret är 
ett sådant yngre, hos hvilket radialvecken ännu ej äro utvecklade. Dessa yngres sam- 
manhang med dem, hos hvilka de äro utvecklade, visas tillräckhgt tydligt af P1. I, 
fig. 3a, b. Den ytterste veckade vindlingen är delvis krossad och borttagen hvari- 
genom den inre, både till form och skulptur öfverensstämmande med LINDSTRÖMS Gay- 
tani, blifvit blottad. 
Loblinien (P1. I, fig. 1b) från det i fig. 1 a afbildade exemplaret utmärker sig 
af följande: ryggloben och ryggsadeln obetydligt utvecklade; den största utveckligen 
visar den derpå följande första lateralloben, hvilken, jemte den något mindre andra 
lateralloben, är flere (ungef. 3) gånger längre och lika många gånger bredare än 
ryggloben; de begge lateralloberna äro för öfrigt af ungefär lika form sins emellan 
med djupt inskärande tandade fingrar; de begge lateralsadlarne äro smalare än 
de motsvarande loberna och betydligt längre än sin egen bredd; den andra af 
dem företer en tendens till klyfning, derigenom att från sadelns spets en sekundär 
lob, dock af ringa storlek, inskjuter i sadeln; af biloberna är den första större än 
ryggloben, den andra af ungefär dess storlek eller något större, den tredje mindre och 
den fjerde obetydlig. Den första bisadeln, ungefär lika lång och bred, företer den 
egendomligheten att i ännu högre grad än den föregående sadeln vara klufven af en 
från dess spets inskjutande sekundär lob; den delas deraf till nästan hela sin höjd, 
hvilken karaktär synes vara den vigtigaste, som skiljer arten från öfriga närstående. 
Invid nafvelkanten följa efter denna klufna sadel ytterligare tvenne obetydliga sådana. 
