KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 4. N:o l4. 11 
djupt veck, som tätt invid mynningen går från ryggen till nafvelkanten och 1 bottnen 
är afrundadt, samt framåt genom en temligen skarp kant begränsadt. Skalet är mycket 
tunnt, med tydliga, ehuru svaga, afrundade, från nafveln radierande åsar, hvilka fortsätta 
äfven på skalets rygg; de göra en svag S-formig böjning, i det de närmast nafveln 
böja sig framåt mot mynningen och derefter inemot periferien svänga om åt motsatt 
håll. Märken efter åsarne äro synliga jemväl på stenkärnorna. På de inre vindlingarne, 
hvarest åsarne redan, ehuru svaga, finnas utvecklade, äro deras märken på stenkärnan 
nästan tydligare än de sjelfva äro på skalet. Äfven det närmast mynningen belägna 
vecket är djupare på stenkärnan än på skalets yttersida, hvilket har sin grund i ska- 
lets ända till en millimeter uppgående förtjockning på detta ställe. Inåt blifva vind- 
lingarne mer afrundade och tjockleken tilltager i förhållande till diametern, dock utan 
att såsom hos den inre delen af Ammonites trochlezeformis, öfverstiga diametern. Detta 
tydliggöres af följande tabell: 
yttre vind- tjocklek yttre vind- tjocklek 
diameter lingens vidönatvölni. ClaMeter nSenS vid nafveln 
böjd höjd 
MM aj inl el ters Millimeter 
förÖnaL MU fr. UTka. SOME 20000 — 100 52 — 
» PrsÅg 2 LIRA > pe NB ANAR 48 20 | 13.5 » ÖA 28 
» WIN Alga 46 20 3 » 90 28 
| » 33 HÖR led SKE SIR jog 29 16.5 | 10 » 57 J4 
» TPI on IL ET Mr anna 18 IS | 8 » 53 | 44 
» ARSRDANE GILA ISKALLA. 1ALD 31 14 74 | 2) » d0 | 64 
Loblinien öfverensstämmer hos fere af förf. granskade exemplar med loblinien 
på den af LINDSTRÖM gifna figuren (1. c.) 
Förekommer 1 kalkbollar från den bituminösa skiffern vid Svarta Klyftan och 
Sauriehuk. 
Material: tre äldre exemplar och ett stort antal medelålders och yngre. 
Ceratites Blomstrandi Linpsrtnr. 
Pitilidfisane4: 
Kongl. Sv. Vet. Akad. "Handl. Band. 6. N:o 6. p. 4. 
Denna art hänfördes af LINDSTRÖM endast med tvekan till Ceratiterna, emedan 
loberne på hans exemplar voro endast otydligt tandade. Denna otydlighet torde hafva 
berott derpå att det för lobernas teckning använda exemplaret varit utsatt för en ej 
obetydlig förvittring. Ö 
1865. 
Genom jemförelse af LINDSTRÖMS originaler med det material, 
bestående af 17 mer eller mindre väl bibehållne stycken i olika åldrar, som 1872 års 
samling innehåller, och hvaribland flere — i oförvittradt tillstånd — visa den för Cera- 
titerna karakteristiska tandningen af loberne, kan denna osäkerhet anses hafva försvunnit. 
