KONGL. SV. VET: AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND |4. N:o |4. Fz 
knappt äro synbara, fortsättas hos den sednare ända ut till bucklans spets. I dessa 
afseenden äro således karaktererna på begge hvarandra olika. Hvad beträffar de radie- 
rande strålarnes böjning, och hvarpå äfven LINDSTRÖM fästat afseende i och för artens 
"skiljande från Hal. Lommeli, så torde den vara endast tillfällig och bero derpå att 
skalet, medan det ännu var böjligt, blifvit utsatt för tryck, hvarigenom dess mest bug- 
tiga del skufvats något åt sidan. 
Monotis boreas n. sp. 
PES 5: 
1865. Monotis sp. ind. LiInpstrR. Kongl. Sv. Vet. Akad. Handl. Band. 6. N:o 6. p. 7. 
Konvex, nästan kretsrund, längden större än höjden; låslinien nästan rät, kort, 
bildar med den linea, som från bucklan drages tvärs öfver skalet, en sned vinkel; 
bakom bucklan är låslinien utdragen till ett öra, framom densamma jemnt afrundad, 
främre kanten mer utdragen i längdaxelns rigtning än den bakre. Från bucklan radiera 
ungefär 10 strålar, mellan hvilka inemot skalets periferi lägre och smalare strålar, en 
eiler någon gång tvenne mellan hvarje, äro inskjutna; upp emot låskanten blifva alla 
strålarne svagare, framom bucklan kunna de skönjas ända upp till denna kant, då de 
deremot på det bakom densamma belägna örat hafva nästan helt och hållet försvunnit, 
men ersättas der af koncentriska strimmor, hvilka på sjelfva skalet utbreda sig till breda 
och glesa valklika upphöjningar. Bucklan når ej utom låskanten. 
LINDSTRÖM jemför denna art med Monotis Alberti. Dess skulptur är också ganska 
nära öfverensstämmande med den af GoLpFuss först såsom egen art beskrifna'), men 
sedermera med Mon. Alberti förenade arten Pecten inequistriatus. Från begge dessa 
former skiljer den sig dock genom större längd än höjd, genom sin mer afrundade 
form, samt låskantens ställning i förhållande till medellinien. 
Förekommer i kalkbollar i den undre horizonten af strandterrassen nedanför Svarta 
Klyftan tillsammans med talrika exemplar af Posidonia. Endast fyra vensterskal.äro 
funna, alla med väl bibehållna oförvittrade ytor. Det af LINDSTRÖM beskrifna exem- 
plaret synes att döma af dess bergart, äfvensom af de fragmenter af Posidonia, som åt- 
följa detsamma, tillhöra samma lager. Den närstående Mon. Alberti förekommer i Wellen- 
kalken vid nedre Neckar och Recoaro i Lombardiet. 
Area inflata n. sp. 
ERE: Np 
Rundadt elliptisk, längden föga större än höjden, betydligt uppblåst, låskanten 
kort, bucklorna utstående, närmande sig hvarandra, belägna endast obetydligt framom 
midten. Från bucklans spets utlöpa en mängd strålar mot periferien, och åt detta 
1) Petref. Germ. Tb. II. p. 42. 
K. Sv. Ver. Akad. Handl  Bd. 13. N:o 1. 2 
