KUNOL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 53. N:0 |. 7 



förra mellan 10,3 och 12,o år, de senare mellan 7,3 och 13,6 år, oaktadt 11 ars perioden 

 under detta århundrade var den dominerande. 



III. Går man till förhållandena under slutet af 1700-talet, finner man, att 11 års 

 perioden så godt som alldeles försvunnit. Efter 1761 inträffa fläckmaxima med mellan- 

 tider af 8 — 9 år, hvilket gör, att deras samband med konstallationerna af Jupiter, Venus 

 och Jorden alldeles bortfaller 



Diff. 



Konjunktioner 1 



Diff. 



Solfläcksmaximum 



Diff. 





1760,o 



- 0,9 år 



1761,5 





10.4 år 









8,2 år 





1771,o 



+ 1,3 » 



1769,7 





10,4 » 









8,7 » 





1781,4 



+ 3,0 » 



1778,4 





12,o » 









9,7 » 





1793,4 



+ 5,3 » 



1788,i 





10,4 » 









16,7 » 





1803,8 



— 0,4 » 



1804,2 





IV. Om konjunktionerna af de tre planeterna äro orsak till solfläckarnas uppkomst 

 genom sin inverkan på gravitationen vid solens yta, så bör äfven konjunktion af två 

 af dem utöfva en dylik verkan, och denna verkan bör vara proportionell med summan 

 af den »flodbildande» kraft de hvar för sig utöfva. Enligt EkholmV beräkning är denna 

 kraft, om Jupiters sättes = 1, i medeltal: 



Jupiter = 1 Venus = 0,9462 Jorden = 0,4549. 



Ekholm har undersökt, om någon fläckperiod finnes, som svarar mot tiden för 

 Jupiters och Venus' synodiska omloppstid, som är 236,992 dygn, och funnit ett ringa och 

 otydligt inflytande på fläckbildningen. 



Likaså har han undersökt, om någon fläckperiod finnes motsvarande Jupiters 

 och Jordens synodiska omloppstid, som är 398,884 dygn, men utan resultat. Lika re- 

 sultatlöst har undersökningen af konjunktionerna Venus — Jordens (synodiska omlopps- 

 tid = 583,921 dygn) utfallit. 



Detta negativa resultat af Ekholm's undersökning minskar i hög grad sannolik- 

 heten af antagandet, att de nämnda planeternas störningar af solatmosfären — hvilkas 

 verklighet för öfrigt ingen kan betvifla - - i någon nämnvärd grad inverka på fläck- 

 bildningen. Ekholm anmärker (1. c. p. 23), att det i så fall vore obegripligt, att kon- 

 junktionerna Jupiter — Venus, h vilka tillsamman hafva en flodbildande kraft af 2, ej 

 förmå att framkalla ett fläckmaximum hvar 7:de månad, under det att kombinationen 



1 Konjunktionernas inträffande är här icke angifvet efter efemeriderna utan efter medeltalen, som beräknats 

 af Sellmeier (och Ekholm, 1. c. p. 11). 



2 Vid genomgående af litteraturen om solfläckarna har jag funnit, att den planet, som synes utöfva största 

 inflytandet på fläckbildningen, är Mercurius, hvars flodkraft är jämförd med jordens och månens vid dess maximum: 



- = 1,624, och vid minimum = 0,465. Mercurius' inflytande på solfläcksbildningen observerades först af Car- 

 r s 



rington och torde bero icke så mycket på flodkraftens storlek som på dess snabba och starka växlingar tillfölje af 

 Mcivurius-banans betydliga excentricitet. 



