8 O. PETTERSSON, SOLFLÄCKSFENOMENETS PERIODICITET O. DESS SAMB. MED KLIMATETS FÖRÄNDR. 



med Jorden, h vilken endast ökar den flodbildande kraften med l j 2 , hvart ll:te år fram- 

 bringar en så storartad verkan. 



Uti dessa omständigheter torde man kunna söka hufvndskälen, hvarför både Ek- 

 holm, Birkeland och Schuster endast kunna tillskrifva planeterna en mycket obetyd- 

 lig andel uti åstadkommandet af solfläcksfenomenet. 



För Schuster återstod att, med uppgifvande af tanken på att finna en fysisk 

 förklaring, undersöka på matematisk väg fenomenets periodicitet. Det var vid denna 

 undersökning han kom till det ofvan nämnda märkliga resultatet, att ingen period är 

 genomgående, och att en period aflöser en annan, när denna för någon tid träder ur 

 verksamhet. Hvilka perioder är det, som sålunda efterträda hvarandra? 



Schuster fann följande hufvudperioder: 



I 13,6 år II 11,125 år III 8,344 år IV 4,768 år. 



Slutligen har Schuster en framställning, som visar, att han tänker sig att dessa 

 perioder stå i relation till hvarandra. Denna relation uttryckes genom följande tal- 

 förhållanden: 



period 11, 125 = - x 33,375 



O 



» 8,344 = - X 33,375 



4 



» 4,708 = - X 33,375 



7 

 »how far this connexion is accurate or approximate is impossible to say at present but 

 the fact that the three periods 1 which have been traced with certainty should also bear 

 a remarkably simple relationship to each other is worthy of note. » 



Det framgår af detta referat af Schuster's arbete öfver solfläckarna, att dessa 

 utgöra ett åtminstone skenbart oregelbundet återkommande fenomen af komplex period, 

 hvaruti man kunnat åtskilja perioder af: 



4,768 8,344 11,125 13,6 år. 



Af dessa perioder hafva de 3 sistnämnda egenskapen att aflösa hvarandra, så att en period 

 i sänder dominerar, utan att därför de öfrigas inflytande alldeles utslocknar. En period, 

 nämligen 4,7 års perioden, synes vara genomgående. Men Schuster har i själfva verket 

 funnit tvenne 4 års perioder, hvaraf den på 4,78 framhålles såsom den viktigaste. Den 

 andra är på 4,38 år. Han säger, att denna period varit ganska regelbunden under de 

 senaste maximiperioderna. Dessa perioder framgå ur harmonisk analys af observatio- 

 nerna från 1749 till 1892. Periodlängden synes dock i verkligheten vara ganska obestän- 

 dig. Då perioderna växlat så mycket under knappt 150 år, är det tydligt, att harmo- 

 niska analysen icke kan angifva någon enda 'periodlängd exakt utan endast tillnärmelsevis. 

 Ifall tusenåriga observationsserier funnes att tillgå, skulle exakta medeltal för perioderna 

 möjligen kunnat beräknas, och det är ej omöjligt, att medeltalet för 11 års perioden 



1 För perioden 13,6 har Schuster icke funnit någon enkel relation till de öfriga. Därjämte har S. funnit 

 en kort period af 13,2U6 dygn, men ingen fläckperiod, som öfvercnsstämmer med solens egen rotationstid 26 — 27 

 dygn. 



