20 O. PETTERSSON, SOLFLÄCKSFENOMENETS PERIODICITET O. DESS SAMB. MED KLIMATETS FÖRÄNDR. 



Perihelnim-nod-apsid eller den konstellation, som åtföljde den absoluta maximi- 

 perioden af solverksamhet och som schematiskt representeras af fig. 2 å sid. 18, inträffar 

 med cirka 18 seklers 1 mellantid, alltså omkring: 



3600 f. Kr., 2200 f. Kr., 400 f. Kr., 1400 e. Kr., 3200 e. Kr. o. s. v. 



Vi skola nu beräkna när nästa konstellation af månbanan relativt till jordbanan 

 inträffat, som tillnärmelsevis liknar konstellationen vid perihelium-nodapsid-epoken 

 1433,o. Vi begagna härvid de värden å månkonstanterna A och D, som Strömberg 

 anbefallt såsom de tillförlitligaste för längre tidrymder. Efter 176,900 år och efter 185,895 

 år hafva noden och apsiden roterat hvardera åt sitt håll på följande vis: 



efter 17 6,9 o o år: 

 176,900 x 40°,692 = 20 x 360° - 1°,65^ 



176,900 X 19°,342 = 19 X 180° - 1°,65 



efter 185,895 år: 

 185,895 X 40°,092 = 21 X 360° + 4°,3ö 



185,895 X 19°,342 = 20 X 180° + 4°,30 



Alltså måste 177 eller 186 år förlöpa, innan en ny konstellation liknande den vid 

 perihelium-nod-apsiden a x inträffar. 



En bild af den nya konstellationen, som alltså inträffat 1610, resp. 1619, erhåller 

 man, om man föreställer sig att månbanan vridit sig så, att a^ kommit att intaga a x :s 

 plats samt att månbanans centrum förflyttat sig i retrograd riktning c:a 35 . 3 



Redan efter halfva tiden, eller efter omkring 91 — >92 år, har emellertid en liknande 

 konstellation inträffat (nodapsidväxling), nämligen nod-apsid med ^-spetsen riktad 

 parallell med jordbaneaxeln. Fig. 3 visar schematiskt denna konstellation. 



Vår arbetshypotes, att solfläcksperioder skulle framkallas af vissa konstellationer 

 hos månbanan, nämligen när månbanans nodapsid sammanfaller med jordbaneaxeln 

 vid perihelium eller blir parallell med nämnda axel före periheliet, kan nu pröfvas genom 

 sammanställning med det faktum, att dessa konstellationer inträffa med en mellantid 

 af omkring 183 och 91 x \ 2 år. Den fråga, som skall besvaras, blir denna: existerar det 

 någon period i solfläcksfrekvensen af 183 och 91 — .92 år? 



En blick på solfläcksfrekvenskurvan å pl. I (andra raden) i förminskad skala (för 

 att underlätta öfversikten) visar, att fläckperioderna bilda stora grupper åtskilda af 

 perioder af ringa sol verksamhet (glest fallande grupper med ringa amplituder hos de 

 enskilda vågtopparna). 



1 Beräkningen visar, att mellantiderna icke alltid äro lika långa. 



J Apsidens vinkel och nodlinjens vinklar med jordbaneradien räknas åt det håll de rotera. 2,9 'J 8 3 år efter en 

 nodapsid sammanfalla apsid och nod ånyo i ekliptikan till nodapsid ( »medelnodapsid»). Beteckningarna a och K 

 referera sig icke till själfva månens ställning för ögonblicket utan till månbanans medelapsids läge. 



3 Nodapsidväxling. Den inträffar då icke vid jordens perihelium såsom 1433 utan omkring 1 '/« månad tidi- 

 gare. Apsidaxelns a-spets är riktad åt samma håll i rymden som 1433 och alltså parallell med jordbaneapsiden. 

 Hela den konstellation, som afbildats i fig. 3, rör sig långsamt i retrograd riktning i ekliptikan, tills den om c:a 

 1800 år återkommer till perihelium. 



