26 O. PETTERSSON, SOLFLÄCKSFENOMENETS PERIODICITET O. DESS SAMB. MED KLIMATETS FÖRÄNDR. 



och 1871,76. Likaså faller minimet 1867 ungefär midt emellan två nodapsider 1865,76 

 och 1868,76. Nodapsidväxlingen från a r till a V i är endast half gången efter 92 år, då 

 ir-konstellationen inträffar. Symmetriförhållandet framträder emellertid tydligt oaf- 

 sedt tidsförskjutningen, om man jämför månbanans lägen vid de närmast dessa maxima 

 och minima fallande nodapsiderna, hvilka inträffade 1778,81 och 1871,76 (se ofvan p. 

 22 och figurerna å pl. I). 



Jämte nodapsidväxlingen, hvilken består däruti, att uti månbanans konstellatio- 

 ner rc-apsidnod af löser a-apsidnoden efter 92 år (se fig. 2 å p. 18) i dess förhållande till 

 jordbaneaxeln, lägger man märke till en annan omständighet, nämligen att vid dessa 

 ombyten af nodapsidernas symmetriställning till jordbaneaxeln (och till solnoden) sol- 

 aktiviteten aftager, därigenom att vissa af de enskilda maxima undertryckas och bort- 

 falla, så att minimiperioderna blifva de dominerande. 



Sådana periodväxlingar i solfläcksfrekvensen inträffade omkring 1796 — 97 och 92 

 år därefter, 1888 — 89. Innan jag ingår på framställningen af denna fas af fenomenet, 

 är det skäl att besvara frågan, om 92 års perioden, hvilken otvifvelaktigt existerar ehuru 

 den hittills undgått uppmärksamheten, är genomgående eller icke. 



IV. 

 92 års periodens fecurrens. 



Perioderna af stark solaktivitet hafva onekligen under de båda senaste århundra- 

 dena följt efter hvarandra med 92 års mellantid, och den lifligaste solverksamheten har 

 hvarje gång räckt c:a 32 — 35 år för att efterträdas af en hviloperiod. Det återstår att 

 se, om denna period varit genomgående under seklerna (hvilket icke är fallet med de 

 mindre perioderna, som alternera med hvarandra). Ifall 92 års perioden varit genom- 

 gående, måste dess recurrens hafva infallit 



början kulmen <!>' solfläeksår 2 från början till kulmen 



1837, 1848, 1860, 1870, 



1750, 1761, 1769, 1778, 



1675, 1685, 1693, 



1588, 1593, 1596, 



1370, 1371, 1372, 1373, 1374, 



1375, 1376, 1381, 1382, 1383 



på 1800-talet 



1837 



1870 



1889 



» 1700 » 



1749 



1778 



1796 



» 1600 » 



1653 



1686 



1704 



» 1500 » 



1561 



1594 



1612 



» 1400 » 



1370 



1403 



1420 



1 Med <1> betecknas periodväxlingens inträdande i månkonstellationerna, då nodapsiden blifver parallell med 

 jordbaneaxeln (se kap. V). 



2 1600-, 1700- och 1800-talens solfläcksår angifvas efter observationer i Europa, 1400- och 1500-talens efter 

 observationer i Kina. 



Under de senaste 6 århundradena hafva inalles 41 år antecknats såsom solfläcksmaximiår. Utaf dess 41 år 

 falla 24 inom de 5 sekulära maximiperiodernas gränser (början af perioden till kulmen), hvilka likväl ej tillsamman 

 utgöra mer än 125 år = '/« af hela tiden. 



