KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 53- N:0 I 



29 



relativt till jordbanan alls icke utöfvade något inflytande på solverksanilictrii, borde 

 fläckmaxima och -minima hafva fördelat sig någorlunda jämnt på de 12 ekvidistanta 

 nodapsidåren. Sannolikheten för att en sådan fördelning, som här angifvits under mom. 

 I, II, III, kan uppstå af en slump, är försvinnande. 



Under c:a 35 år eller från 1761 till 1796, d. v. s. mellan symmetrilägena M', och «l\ 

 gick alltså förändringen i sol verksam heten parallellt med månbanans förändring så, 

 att hvarje fas uti de enskilda solfläcksperioderna motsvarade ett visst läge af nod och 



iv y vi i m a 



XI xn 



nr nr 



Fie. 8. 



apsid. De enskilda 9 års perioderna visa stor likhet med hvarandra (se fig. 8). Då här 

 förut gjorts en jämförelse mellan fläckfrekvensens utveckling vid tiden för kulmen af de 

 sekulära 92 års perioderna, 1778 och 1870, må också en jämförelse göras mellan kulmina 

 uti två mindre, närbelägna 9 års perioder, nämligen 1769 och 1787, hvilka falla på 18 

 års tidsafstånd. Kurvorna visa öfverensstämmelsen uti fläckfrekvensens till- och af- 

 tagande under de båda maximiåren. Medelnodapsiderna dessa år hade följande rikt- 

 ningar 



Högsta månadsmaximet af fläckar inträffade Nodapsid inträffade 



1769 i oktober (f = 158,2) 1769,si (oktober) 



A = 18 år 2 mån. 



1787 i december (f = 174,o) 1787,so (oktober) 



A = 18,o år 



Kurvorna (fig. 8) framställa solfläcksfrekvensen under hvarje månad af åren 1769 

 och 1770 (den fulldragna linjen) samt under 1787 och 1788 (den prickade linjen) uttryckt 

 i Wolf' ska relativtal (ordinatorna). 



1 Den, hvaruti solen är belägen, se fig. 2 och 3. 



