30 O. PETTERSSON, SOLFLÄCKSFENOMENETS PERIODICITET O. DESS SAMB. MED KLIMATETS FÖRÄNDR. 



Likheten mellan solfläcksfrekvensens variation i de båda fallen beror på att nod- 

 apsiden i oktober 1769 hade analogt läge med nodapsiden 1787, såsom visas å följande 

 diagram. Detta medför analoga situationer af apsid och nod under alla följande må- 



1769,8i 



1787,80 



Fig. 9. 



nåder en längre tid, och solverksamheten under 1769 — 70 repeteras på analogt sätt 18 

 år därefter 1787 — 88, ehuruväl med en viss förskjutning, h vilken beror på nodens och 

 apsidens rörelse under mellantiderna. 



yWiii.///,,/ 



/ 



'A 



Fig. 10. 



Analogien mellan de konsekutiva 9 års perioderna på 1700-talet, t. ex. 9 års peri- 

 oden 1766 — 1775 och 1775 — 1784, kan framställas på liknande sätt som analogien mellan 

 kulmina af de sekulära perioderna 1775 — 1784 och 1867 — 1876 i fig. 5 å p. 23. 



Det är of van framhållet, att apsidperioden A = 8,8.-,? år och nodperioden - - = 9,:< 



år under denna tid samverkade, d. v. s. hade gemensam epok. Om vi antaga, att 

 de inverkat lika starkt på fläckbildningen, så borde högsta månadsmaximet 1787 infalla 



