46 O. PETTERSSON, SOLFLÄCKSFENOMENETS FERIODICJTET O. DESS SAMB. MED KLIMATETS FÖRÄNDR. 



peratur och nederbörd i Sverige. Till slut skall öfversikten utsträckas till några af H. 

 HildebrandssonV ännu mera omfattande undersökningar. 



Från 1750-talet till närvarande tid har man i Sverige upplefvat två perioder af 

 excessiv torka och två perioder af stark nederbörd. De torra perioderna inträffade i 

 midten af det 18:de och det 19:de seklet mellan 1757 och 1767 samt mellan 1856 och 

 1860, alltså vid de tider, då månbanans nodapsid var transversell mot jordbanans apsid 

 Wi och ^n. De våta perioderna inträffade från 1797 t. o. m. 1805, kulminerande 1801, 

 och från 1889 t. o. m. 1900 med maximum sistnämnda år. Omedelbart efter hvar och en 

 af de våta perioderna inträffade ett bakslag i form af en torr period, som kulminerade: 

 i förra fallet under åren 1811, 1812, 1813, 1814 i senare fallet 1905 och 1906. Dessa 

 dubbelperioder af väta och torka inföllo alltså vid de tider, då månbanans nodapsid låg pa- 

 rallellt med jordbanans. Jag skall nu närmare karakterisera dessa fyra klimatiska bryt- 

 ningsperioder, hvilka betecknats med ^\ och ^n samt ^ och <f> :i . Den första perioden, 

 som inföll omkring 1704, har varit af liknande karaktär (en <I>-period) som de två våta 

 perioderna, men som inga observationsserier finnas, utan endast strödda notiser från 

 1600-talets slut och början af 1700-talet, 2 måste den uteslutas från diskussionen, hvilken 

 jag börjar med en beskrifning af de stora regnperioderna 1796 — 1805 (®i) och 1889 — 

 1900 (*„). 



Regnperioden < Pl (1796—1805). 



Astronomiska data. 



Nodapsiden bildade 1796,8 en vinkel af + 5°; 9 år därefter, 1805,7 9. en vinkel af —1° och 1814 af —7° 

 med jordbaneaxelns riktning (se pl. I). Den utmärkt väl utpräglade 9 års perioden hos solfläckarna, som härskade 

 från 1760, afbröts 1796 och öfvergick i 13 års perioder, utmärkta af mycket ringa solverksamhet och långa perio- 

 der af absoluta eller nästan absoluta fläckminima 1797 — 99, 1810 — 11 (hviloperioden i solverksamhet t. o. m. 

 1823). 



Meteorologiska förhållanden. 



Då perioden karakteriserats såsom regnperiod, är det lämpligt att börja beskrif- 

 ningen med nederbördsförhållandena, hvilka bäst öfverskådas af diagrammen å när- 

 stående sida (p. 45), hvarest äfven den korresponderande regnperiodens 1889 — 1900 

 kurva representerats på sådant sätt, att de kritiska brytningsperioderna 1797 och 1889 

 placerats under hvarandra. 3 Efter regnperioden 1797 — 1809 följer en torr period till 1815. 



1 K. V. Ak:s Handl. Bd. 32, 4. 



2 De underrättelser, som finnas (se W alford: Statistical Soc. Journ. Sept. 1878), lämna emellertid intet tvif- 

 vel om att början af 1700-talet medfört alldeles liknande klimatiska brytningar som de mera kända epokerna 4>i 

 och <&u. 1700-talet ingick i England med hungersnöd under flera år, orsakad af regn och köld samt våldsamma 

 stormfloder, som kulminerade 1703 och 1709. Under det förstnämnda året inträffade d. 26 — 27 nov. »the great 

 storm », som nedbröt Eddystone och förorsakade oerhörda förödelser kring Severns och Themsens mynningar. Den 

 skada, som förorsakades genom öfversvämningen i London, uppskattades till 2,000,000 £. 1709 medförde en exem- 

 pellöst sträng vinter för hela västra Europa, som ödelade vingårdarna och fruktträden i Frankrike och gjorde, att 

 hafvet var uppfylldt af is närmast kusten. 



3 Nederbörden under perioden 1889 och följande år är i något omarbetadt skick återgifven efter Hamberg's 

 (1. c. p. 22) kurva för Götaland. För 1796-perioden har jag begagnat Tidblom's data för Lund. De årliga medel- 

 talen äro lika behandlade efter Hamberg's sätt, genom utjämning efter formeln ■ (a + b + c). Det är här natur- 



