KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. HAND 53- N:0 |. 53 



Il est evident qu'une prévision du tenips pendant la saison des pluies dans 1'Inde, 

 faite six mois a 1'avance, serait d'une utilité enorme. De la pluie de mousson dépend 

 l'état économique de centaines millions d'hommes, pour lesquelles il s'agit du bien-étre 

 ou de la misére ou de la famine. Il y a plus: 1'état des choses dans 1'Inde se fait sentir 

 d'une maniére redoutable a Londres et dans toute 1' Europé et y a souvent provoqué 

 des crises f inanciéres des plus terribles. Malheureusement il y a des exceptions a la loi 

 émise plus haut. Des 21 années qu'embrassent nos diagrammes il en est au moms deux, 

 1886 et 1896 qui font positivement défaut, et par surcroit Fune d'elles, 1896,' était Fune 

 des plus importantes a cause de la sécheresse et de la famine qui sévirent alors dans 

 FInde.» (K. V. Ak:s Handl. Bd 32 N:o 4). 



Vid ^n-epoken har äfven för Indien den regelbundna alternationen mellan Si- 

 biriens och Indiska oceanens aktionscentra rubbats alldeles så, som H. E. Hamberg's 

 regnkurva för Sverige. En epok af excessiv klimatisk växling börjande med en enorm 

 nederbörd 1892, 1893, 1894 åtföljd af lika stark torkperiod 1895, 1896, 1899, har åt- 

 följt periodväxlingen ungefär så som skedde i Sverige vid förra <Iyepoken vid 1800- 

 talets början. De underrättelser man har om Indien från den tiden om de stora tork- och 

 nödåren 1803 och 1804 vittna om, att epoken*^ äfven då för Indien var utmärkt af excessiv 

 klimatisk omväxling. Epokerna för månkonstellationerna och solverksamheten synas 

 sträcka sitt inflytande till klimatet öfver hela jorden. 



Dessa fall äro exempel på, huru känsligt oceanens och atmosfärens tillstånd är för 

 kosmiska inflytanden, och huru nödvändigt det är att taga dessa med i räkningen vid 

 prognoser. 



Torkperioderna omkring 1754 och 1855. (}\\ och l l* n ). 



Astronomiska data: 



Nodapsiden bildade 1754,8 en vinkel af 92° och 1763,8 en vinkel af 87° samt nodapsiden 1856,7 en vinkel af 

 88° och 1865 en vinkel af 83° med jordbaneaxelns riktning. Vid sådana konstellationer, då axlarna stå transversellt 

 på hvarandra, är månens tidvattenbildande kraft vid jordens perihel minst. Konstellationen medförde en period- 

 växling i solfläcksfenomenet, i det den förut härskande 11 års perioden öfvergick i 9 års perioden 1760 och likaså, 

 i det följande seklet, 11 års perioden, som härskat från 1823, omkring 1860 gick öfver i en 9 års period 1867 — 70 

 — 1876. Men något stort afbrott i frekvensen, d. v. s. i solfläcksmaximas intensitet såsom vid ^-epokerna, inträffade 

 icke vid dessa '■F-epoker, utan solaktiviteten stegrades endast (som vanligt när 9 års perioden träder i verksamhet), 

 tills den uppnådde sitt absoluta sekulära maximum c:a 17 — 18 år efter periodväxlingen med åren 1778 och 1870. 



1 Uti Sir John Eliots presidential Address to the Subsection of Astronomy and Cosmical Physics 

 vid B. A:s möte i Cambridge 1914 beskrifvas verkningarna af torkåren 1896 och 1899 sålunda: 



In India the years 1896 and 1899 were years of severe drought followed by famine över very large 

 areas. The area in which the crops failed more or less completely was about 250,000 square miles in 1896 

 and 500,000 square miles in 1899. In the 1899 — 1900 famine 6,500,000 people were on famine relief for 

 several months. The loss of cattle due to failure of water and fodder was very great numbering many mil- 

 lions. In some districts from 90 to 95 % of the cattle died off from slow starvation and want of water. 

 In New South Wales and Queensland almost continuous drought prevailed from 1896 to 1902. It is esti- 

 niated that över fifty millions of sheep, worth 12,500,000 £ were löst i New S. Wales during these se ven 

 years of drought. 



Mr. Hutchins, Conservator of forests, Cape Town, states that the drought prevailed from 1896 to 

 1903 and that cattle and sheep perished by millions. He also states that the drought extended to British 

 Central Africa from 1898 to 1903. Hence as a general inference the period 1895 — 1902 was characterized 

 by more or less persistent deficiency of rainfall över practically the whole Indo-oceanic area (including 

 Abyssinia). 



Denna torra period hade föregåtts af en utomordentligt våt period, som kulminerade åren 1892 — 94. 

 Dessa klimatiska växlingar vid ^n-epoken åtföljdes af omslag uti solstrålningens intensitet och af de förut 

 omnämnda utbrotten af isberg från Antarctis. 



