KUNQL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 53- N:0 |. 57 



Alla dessa år voro af solfläcksmaxima och hade varma vintrar. Pä 2:dra, 5:te och 

 8:de aret därefter, d. v. s. året före <t m -nodapsiden och de följande a VI - och a r nodapsiderna 

 hade man kalla vintrar. 



Den tredje 9 års serien tillhör <P r epoken, under hvilken 13 års solfläcksperioden 



7 A och t D härskade ifrån 1797 till 1823. a r nodapsiderna falla i det närmaste sym- 

 metriskt, d. v. s. parallellt med jordbaneaxelns riktning (hviloperiod i solverksamheten, 

 maximum af tidvattenbildande kraft och extrema klimatförändringar på jorden). Dessa 

 a r nodapsidår utmärkas nu af mycket kalla vintrar. På 4:de året därefter, d. v. s. året 

 efter <x m ~nodapsiden, hade man äfvenledes kalla vintrar. 



Den fjärde 9 års serien räcker från 1823 till 1900-talet med tecken till af brott både 

 i sol verksamheten och i vintertemperaturerna i decenniet 1850—60 (%,-epoken). 



Under denna tid voro åren näst efter* arnodapsiderna, med ett enda undantag (1860), 

 utmärkta af varma vintrar. 



Decenniet 1850 — 60 ( x F H -epoken) gör också af brott uti en annan af W. angifven, 

 mycket markerad 8 års serie af varma vintrar, hvilken utmärkts med punkter i tabellen, 

 Den innefattar åren 1826, 1834, 1842 1858, 1866, 1874, 1882, 1890, 1898,1906,1914. 



Brottet i serien utgöres af den kalla vintern 1850 (nodapsidår). Detta är Woet- 

 koff's 8 års period. 



Den tvååriga perioden, hvilken yppar sig genom tendens tiiromväxling hvartannat 

 år af milda och kalla vintrar, synes äfven kunna sättas i 

 samband med månperioderna, likasom jag gjort med 9 års 

 perioden, som alldeles tydligt följer nodapsiden. Ett lik- 

 nande inflytande tyckes apsiden med dess oftare återkom- 

 mande perioder 2 utöfva. Ett exempel skall förtydliga detta. 

 Om man utgår från apsiden 1814, då apsiden låg asym- 

 metriskt till jordbaneaxelns riktning 2 och en typisk afvikelse 

 förekom i vintertemperaturen (= — 5°,o), och följer medel- 

 apsidens rotation under de närmaste åren, så befinnes apsi- 

 den följande året 1815 intaga ett symmetriskt läge med 

 omkring 195° vinkel och 1816 ett asymmetriskt läge med Fl £- 2L 



235° vinkel mot jordbaneaxeln. 1817 har den åter ett symmetriskt läge 276° o. s. v. 

 Följande tabell visar, att de kalla och varma vintrarnas omväxling går parallellt med 

 apsidens rotationsperiod. 



1 Nodapsiden infaller som bekant nära gränsen mellan två år, nämligen några månader före årets slut. ou- 

 nodapsiderna hafva under 150 år medfört varma vintrar, antingen under själfva året, då nodapsiden inföll (d. v. s. 

 under åren 1769, 1778, 1787, 1796), eller året därefter (1824, 1833, 1842, 1850 samt 1869, 1878,1887,1896,1905,1914). 

 Under 4>i-epoken inträffade de kallaste vintrar, som förekommit i förbindelse med aj-nodapsiden. Den senaste ^n 

 epoken bar icke, såsom man kanske kunde varit benägen att vänta, medfört något omslag i samma riktning som 4>i. 



2 Vid bedömandet af frågan, när apsiden faller symmetriskt (parallellt eller transversellt ) eller asymmetriskt 

 i förhållande till jordbaneaxeln, möter emellertid en svårighet, nämligen att apsidens rotation är så snabb, att han 

 (medelapsiden) under ett år roterar 40°,6. Jag har för att fixera epokerna indelat i oktanter, hvardera omfattande 

 45° och ansett, att de apsider, som vid periheliet fallit mellan 337 7 2 ° och 22 '/ 2 °, 68 V,° och 112 1 /., , 157 7 2 ° och 202 '/ 2 ° 

 samt 247 '/ a ° 0CQ 292 l / 2 °, fallit symmetriskt i förhållande till jordbaneaxeln och de öfriga asymmetriskt. Begreppet 

 om symmetri får därför ett annat, mycket vidare omfång, när det användes på apsidperioderna än på nodapsidens 

 perioder, där det användts endast såsom beteckning för de vinklar, som ligga i omedelbar närhet till jordbane- 

 axlarnas riktningar. 



K. Sv. Vet. Ak.id. Handl. Band 53 N o 1. 8 



