KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 53. N:0 I. 59 



varit skenbart overksam, under perioden 1796 — 1823 framträdde den med tydlighet, 

 såsom ofvan visats och så, att de kalla vintrarna inträffade under asymmetriska apsid- 

 lägen, de varma under symmetriska. Under denna period inträffade de varma vintrarna 

 under år med udda årstal, hvaraf inses att alternationsregeln icke kan uttryckas med 

 Woeikoff's formel: »att de jämna åren skulle hafva varma och de udda kalla vintrar». 



Vända vi oss åter till en senare nodapsidperiod på 1870- och 1880-talet, hvilken är 

 den enda som Woeikoff undersökt, finna vi ett motsatt förhållande. Denna period 

 förtjänar närmare granskning, emedan den bildar ett motstycke (man kunde säga: en 

 spegelbild) till perioden 1814—1824. 



Vinkeln mellan apsidens rc-spets och jordbaneaxelns riktning vid periheliet 



år apsidvinkel vinterns temperatur anomali 



1877 198° symmetri - 2°,3 



1878 238° asymmetri + 2°,s 



1879 278° symmetri -1°,7 



1880 319° asymmetri + 0°,9 



1881 360° symmetri — 3°,2 



1882 40° asymmetri + 3°,6 



1883 81° symmetri + 0°,o 



1884 122° asymmetri + 2°, o 



1885 162° symmetri + 0°,9 



1886 202° gränsvärde + 0°,9 



1887 243° gränsvärde + 2°,3 



Under denna tidsperiod är det de asymmetriska lägena hos månbanan, som nu sam- 

 manfalla för en tid med de jämna årstalen, hvilka frambringa de varma, och de symme- 

 triska de kalla vintrarna; men alternationen upphör, när apsidens vinkel faller på gränsen 

 likasom i förra fallet. 



Woeikoff's regel — rätt förstådd — är af den högsta betydelse för framtidens 

 meteorologi och väderleksprognoser. Den ger uttryck för den tendens till omväxling, 

 som är så karakteristisk för vårt klimat; och i månbanans konstellationer har man att 

 söka orsaken, 1 hvarför denna tendens till omväxling icke kan bli till regel för längre tid. 

 Alternationsperioderna räcka i allmänhet ej längre än högst c:a 5 till 8 år, ty om apsiden 

 ett år haft ett symmetriskt läge, t. ex. 360°, så faller han redan på 5:te året vid gränsen 

 V = 202°, och 8 år därefter 325° från jordbaneapsidens riktning vid periheliet, alltså 

 asymmetriskt. 



Om man bildar medeltal på Woeikoff's vis af vintertemperaturens afvikelser under 

 alla 146 åren, finner man, att de vintrar, som inträffat under symmetriska apsidlägen, 



1 Woeikoff själf kan icke dela denna åsikt. Han yttrar 1. c. »Ich bin nicht geneigt, irgend eine kosmische 

 Wirkung anzunehmen in den behandelten Perioden, sondern elier eine Verlagerung der Gebiete hohen und niederen 

 Druckes und zwar so, dass in Wintern hoher Temperatur im Norden Europas dieselbe niedrig ist im Siiden und na- 

 mentlich im Siidosten ». Naturligtvis bero de varma och kalla vintrarna i Sverige på de stora barometriska vinter- 

 minimas utbildning öfver Oceanen, hvilket åter, såsom jag visat, bestämmes af Golfströmsareans temperatur, men 

 det gäller numera ej att ånyo konstatera detta, utan att utfinna den primära orsaken, som verkar på hydrosfären och 

 atmosfären och som ligger till grund för dessa »Verlagerungen ». 



