Referat. 



I föreliggande avhandling förutsattes till en början, att molekylerna inverka 

 på varandra som hårda elastiska kulor. Teorien avviker från den för förtunnade 

 gaser därigenom, att molekylernas sammanlagda volym icke antages försvinnande 

 liten i jämförelse med gasens. 



Vid beräkningen av stötarnas inverkan på förhållandena inom gasen eller 

 vätskan tas därför hänsyn till de variationer, som tätheten, temperaturen o. s. v. 

 uppvisa inom distanser av samma storleksordning som molekylens radie. Man er- 

 håller på detta sätt nya termer, som vid större täthet äro jämförliga med dem på 

 vanligt sätt beräknade. Detta beror dels på stötarnas stora antal och dels därpå, 

 att termerna av den högsta storleksordningen i många fall upphäva varandra. 



Vidare måste hänsyn tagas därtill, att i närmaste grannskapet av en molekyl 

 molekylerna förekomma talrikare än för övrigt i genomsnitt. Jag inför den hypote- 

 sen, att för molekyler, som stå i begrepp att sammanstöta, förhållandet mellan dessa 

 tätheter är oberoende av hastighetskomposanterna hos de molekylgrupper som be- 

 traktas, samt att det (åtminstone med den noggrannhet, som här kommer ifråga) 

 är beroende endast av stötpunktens koordinater, icke av stötlinjens riktning. Första 

 delen av denna hypotes har förut tillämpats av Boltzmann på jämviktstillstånd och 

 för dylika tillstånd av Jeans härletts ur den statistiska mekanikens grundsatser. 



Med tillämpning av de nämnda principerna uppställes ett allmänt uttr3 7 ck för 

 transporten av en storhet genom en mot x-riktningen vinkelrät yta. Transporten 

 äger rum dels därigenom, att molekyler förflytta sig från ena sidan av ytan till den 

 andra, och dels därigenom, att molekyler sammanstöta, vilkas medelpunkter äro 

 belägna på olika sidor om ytan. Den uppställda formeln ger i speciella fall tryck- 

 tensorns och värmeflödets komposanter. Uttrycken för dessa förenklas så långt som 

 är möjligt utan noggrannare kännedom om hastighetsfördelningen. 



Därefter uppställes en integrodifferentialekvation, som måste satisfieras av 

 fundamentalfunktionen, vilken bestämmer hastighetsfördelningen. Den erhållna ekva- 

 tionen är mer komplicerad än den BoLTZMANN'ska men kan behandlas på ungefär 

 samma sätt. Det visar sig, att min förut givna lösning av den senare kan direkt 

 tillämpas på det föreliggande fallet. Sedan fundamentalfunktionen beräknats, erhållas 

 omedelbart trycktensorn och värmeflödet. 



