12 O. PETTERSSON, KLIMATFÖRÄNDRINGAR I HISTORISK OCH FÖRHISTORISK TID. 
hafsbottnen på andra sidan såsom s. k. solitärvågor. Enligt ZEILON's utredning 
bibehålla sådana undervattensvågor den ursprungliga vågrörelsens period, ehuru de 
föröfrigt modifieras 1 våglängd, fas och amplitud. Innehåller den ursprungliga våg- 
rörelsen flera perioder, såsom är fallet med tidvattnet, så kunna vissa af dessa för- 
kväfvas, under det andra utvecklas och blifva dominerande. Summan af vågrörelsens 
energi blir naturligtvis densamma, men den kan fördela sig i olika grad på de in- 
ducerade vågsystemen. Detta tycks vara fallet med undervattensvågorna i Katte- 
gat, där det dagliga tidvattnets böljor, hvilka äro mest framträdande i ytan, träda 
FR 1 2 | 
ee Es — - RR SE 
Fig. 6. 
tillbaka för de långperiodiska tidvattensvågorna [>månvågorna»], hvilka uppträda med 
en alldeles oväntadt stor amplitud, så att skillnaden mellan vågkammarna och våg- 
dalarna inuti Gullmarfjorden kan uppgå till nära 30 meter och minst lika mycket 
vid Skagens fyrskepp. 
När dylika vattenberg i gränsytan bryta in i Gullmarfjorden, visar sig detta 
såsom en inströmning i de undre lagren vid 33 meters djup och utströmning af 
ytvattnet, hvilka strömmar mätas genom två stora propellerhjul, hvilkas utslag direkt 
tryckas i tabellform (cm/sec) af ett automatiskt verkande instrument, anbragt i sta- 
tionens vindsvåning. Anordningarna behöfva icke närmare beskrifvas. 
