30 O. PETTERSSON, KLIMATFÖRÄNDRINGAR I HISTORISK OCH FÖRHISTORISK TID. 
detta förhållande, då han 1883 med Sofia genombröt det svaga isbandet utanför Cap 
Dan och ankrade i Kung Oscars Hamn! (vid lat. 65” 35'). 
Den omständigheten, att Irmingerströmmen för tusen år sedan var starkare 
utvecklad än nu, medförde två viktiga följder: 
1) den grönländska östbygdens klimat var mildare än nu, emedan hafvet fram- 
för densamma var isfritt, under det att Julianehaabs distrikt nu har inlandsisen 
bakom och hafsisen framför sig; 
2) då ingen tillförsel af is från östra sidan rundt om Cap Farvel till Davis 
Street ägde rum, var äfven Baffins Bay och den därifrån utgående Labradorströmmen 
relativt isfri, hvilket i sin ordning inverkade på Newfoundlands och Norra Amerikas 
klimat. Det är äfven sannolikt, att den varma underström, som nu går genom Davis 
sund, på den tiden var starkare utvecklad än nu, liksom Irmingerströmmen på Grön- 
lands östra sida och de västra golfströmsgrenarna öfverhufvud; att med ett ord: polar- 
isen smälte vid högre breddgrad än den för närvarande gör. 
Mot slutet af medeltiden inträdde en förändring i dessa förhållanden, hvilken 
endast kan förklaras därigenom, att den oceaniska cirkulationen tilltog i intensitet. 
Dylika förändringar i oceanens vattencirkulation måste naturligtvis märkas mest i 
själfva gränsgebiten, där Golfströmmens yttersta utlöpare (såsom i Kattegat och i 
Östersjön, i Baffinsviken och vid Grönlands sydspets) äro i konflikt med strömmar 
af nordligare ursprung. Det är otänkbart att ett stationärt tillstånd, som räcker i 
årtusenden, kan existera i sådana trakter af hafvet. Äfven i nutiden är tillståndet 
i dessa haf — särskildt hvad isförhållandena beträffar — ytterst växlande från år till 
år. Man har vid Grönland goda isår och dåliga isår. Jag skall i det följande först 
gifva ett exempel på isförhållandena i sydligaste Grönland under ett godt isår såsom 
1883, då NORDENSKIÖLD med ångaren Sofia landade vid Fredriksdal och inträngde 
från väster uti sunden norr om Cap Farvel, hvilka ej varit trafikerade af europeiska 
fartyg sedan sagotiden, och därpå ett exempel på isförhållandena och navigationen 
under ett dåligt isår, såsom år 1903, efter den danske arkeologen BRUUN's be- 
skrifning. 
Sedan skall en jämförelse göras mellan dessa förhållanden och förhållandena 
för tusen år sedan, då Island och Grönland först bebyggdes och Amerika upptäcktes 
af nordmännen. 
Nu för tiden är östkusten af Grönland från 65?” lat. till och med Cap Farvel, 
så godt som alldeles otillgänglig. Packisen kan visserligen i goda isår bilda en 
ganska smal isrand längs kusten, men tillvaron af denna isgördel, som packas tätt 
intill kusten så snart vinden blåser ditåt, gör kusten under sådana år kanske ändå 
otillgängligare än under svåra isår, då hafvet utanför kusten visserligen är milsvidt 
uppfylldt af en mäktig drifismassa, hvilken dock vanligen lämnar en ränna med 
smult vatten öppen närmast kusten. Denna ränna begagnade de danska expeditio- 
1! NORDENSKIÖLD yttrar (p. 403 i Den andra Dicksonska expeditionen till Grönland 1883): »Min rese- 
plan var att på våren gå fram efter Ivar Bårdssons kursföreskrift. Denna var: att segla rätt i vester från 
Island: ”der ligger Gumnbjörnskär”.» I det följande skall visas, att NORDENSKIÖLD Också fann sagornas Gunn- 
björnskär på det af BÅRDSSON angifna stället. 
