KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 51. N:o 2. 31 
nerna under GRAAH, HOLM och GARDE m. fl. och äfven NANSEN för att komma 
norrut till den punkt, där NANSEN började sin isvandring, sedan han landat på drif- 
isen och dragit sina båtar öfver densamma, alldeles som man enligt Kungaspegeln 
gjorde i nödfall på 1200-talet. Ty det lider intet tvifvel, att äfven för 6—700 år 
sedan ett framträngande till Grönlands östkust kunde tidvis vara omöjligt eller far- 
ligt, ifall man råkade ut för ett dåligt isår, hvilket emellertid icke hörde till regeln 
under vikingatiden, såsom nu är fallet. Sunden mellan Cap Farvel och Grönlands 
fastland äro numera alltid, trots de starka tidvattenströmmarna, stängda af drifis 
som pressas in 1 deras östra mynningar från isströmmen utanför. Väster om Cap 
Farvel är den stora mot sydväst öppna bukt, vid hvilken den gamla östbygden var 
belägen, nu för tiden blockerad af drifisen österifrån under sommaren, så att den 
nuvarande kolonien vid denna kust, Julianehaab, icke kan anlöpas förr än på sen- 
sommaren och i de flesta fall måste uppnås på omvägar, såsom visas af kartan, i 
hvilken farlederna äro utprickade.! 
NORDENSKIÖLD kunde tillfölje af ovanligt gynnsamma isförhållanden inkomma 
till Julianehaab redan den 17 juni 1883, men vanligtvis måste man vänta till sent 
på sommaren och då söka in till kusten genom det glesnande isbandet på den nord- 
ligaste vägen genom Nunarsiutsundet för att på inomskärsleden framkomma till 
Julianehaab m. fl. orter ända till den sydligaste nu bebodda kolonien Fredriksdal, 
Därifrån framträngde WALLÖE's, GIESECKE's, GRAAH'”s, HOLM's och GARDE's expedi- 
tioner med eskimåbåtar genom de innanför Cap Farvel belägna sunden: Ikerasak, 
Ikek, Tunua, Kipisak m. fl. (se kartan), hvilka, ehuru de icke uppmätts, befunnos 
farbara ända till sina östliga mynningar, hvarest drifisen mötte. Samma öde hade 
NORDENSKIÖLD, trots det goda isåret, då han i augusti nämnda år, 1883, ånyo in- 
trängde till Julianehaab och Fredriksdal samt därifrån i de inre fjordarna i den gamla 
Östra bygden och i sunden norr om Cap Farvel (>Eggertz ö»), men måste vända för 
ishinder utan att komma fram till östsidan. Sådana äro isförhållandena nu för tiden 
under ett gynnsamt isår. Huru navigationen måste ske under ett dåligt isår, kan 
man finna dels af iskartorna” från 1903, dels af beskrifningen öfver en resa i arkeo- 
logiskt syfte till dessa distrikt nämnda sommar af kapten D. BRUUN (Geol. Tidsskr., 
Bina pas: I87): 
>»Ogsaa for os laa Cap Farvel indhyllet i Taage (i slutet af maj 1903). Vi 
stevnede ind i Davis Stredet hvor vi snart mödte Storisen ... efter at have passeret 
Cap Farvel fölger man Iskanten indtil man tidligst syd for Nunarsuit kan komme 
igennem Isen. Omtrent syd for dette Forbjerg foretager man derfor en vending, i 
det man i en Bue söger ind langs Land...» Kommendör NORMAN säger: »Öst for 
Cap Farvel presser Isen stadig paa Kysten, saa at det maa betragtes som en Umu- 
lighed at komme til denne fra Syd. Vest for Cap Farvel presser Isen ogsaa en Deel 
af Aaret mod Land och vanskeliggör Seiladsen, men i Reglen gelder dette dog kun 
1 På grund af uttryckt önskan af direktionen för Grönländska handeln, som haft godheten utlåna sjö- 
kortet, har jag vid denna utprickning utlämnat alla detaljer, såsom skär och mindre öar, och endast uppdragit 
den allmänna kustlinjen och den allmänna riktningen af farlederna. 
> Iskartor för Grönlandshafvet utgifvas årligen af Dansk Meteorologisk Institut. 
