52 : O. PETTERSSON, KLIMATFÖRÄNDRINGAR I HISTORISK OCH FÖRHISTORISK TID. 
i den äldre litteraturen, hvars tystnad i fråga om isförhållandena, dimman m. m. i 
de amerikanska farvattnen skulle vara alldeles oförklarliga, i händelse Labrador- 
strömmen under dessa sekler haft samma karaktär som den nu har. 
Först från 1500-talets början ingå berättelser om is i de amerikanska farvatt- 
nen, 1501 ifrån CORTE REALES resor (till Newfoundland), 1534 (till St. Lorenzo- 
viken) samt från FROBISHER's 1576—1578 och DaviE's 1585—1587. Underrättel- 
serna om is från denna tid äro emellertid sparsamma och i allmänhet tyckes upp- 
täcktsfärderna längs Amerikas kust under 1500-talet icke hafva varit hindrade af 
is, under det däremot Grönlands östkust på den tiden redan var blockerad däraf och 
alldeles otillgänglig. På 1600-talet inträder en förändring häruti och man finner i 
berättelser om HuDsoN's 3:dje och sista resa beskrifningar om is och ishinder som 
låta oss förstå, att förhållandena börjat närma sig nutidens, åtminstone vid Labra- 
dors kuster. En anmärkningsvärd omständighet är emellertid, att HUDSON vid sitt 
framträngande öfver Newfoundlandbanken vid 44?—45”, hvarest han lodade och 
fiskade,' ej förefann någon is på banken. Vidare att han vid sitt framträngande mot 
sydväst mot New Brunnswick, Nova Scotia och den amerikanska kusten öfverallt 
fann vädret mycket varmt, landet utomordentligt fruktbart och bevuxet med wvin- 
rankor med >»goodly grapes», rosenträd o. s. v. Med indianerna förde han omväx- 
lande strid och byteshandel, hvarvid erhölls »greene tobacco>», »Indian Wheate and 
Maize whereof they make good bread» o. s. v. Ifall de gamla grönländarnes Vin- 
landsfärder sträckt sig förbi Newfoundland (Markland?) mot sydost, såsom G. STORM 
anses hafva visat, så finnes intet hinder från klimatets sida, att ju icke sagans be- 
rättelse om vinet och hvetet kan vara sann. 
Frågan om Vinland och dess produkter har i senare tid ytterligare kom plice- 
rats, dels genom den amerikanske professor FERNALD's arbete, hvaruti sagornas Vin- 
land förlägges till Labrador och drufvorna förvandlas till tranbär,” hvetet till strand- 
råg? o. sS. v., dels" genom NANSEN's framställning i kap. 14 i Taakeheimen, hvarest 
NANSEN låter de isländska sagornas innehåll drunkna i MOLTKE MoE's fabelvärld. 
1! Fisket vid Newfoundland kom i gång redan kort efter CaBot's upptäckt af landet 1477. 
? »red cramberries». 
3 »strandgraes». 
t! Här är icke platsen att diskutera frågan om Vinlands produkter men jag måste framhålla, att från 
klimatets sida något hinder ej kan finnas för att verkliga drufvor af de 3 i N. Amerika inhemska vinranksorterna 
kunde hafva påträffats af Leif och hans folk. 
Om man har föreställningen att de gamla vikingarne tagit tranbär för drufvor, så har man väl ej skäl 
misstänka, att Hubpson och hans folk 600 år senare varit lika oerfarna. 
Hvetet erfordrar följande klimatiska villkor: en vegetationstid från groningen till mognaden af c:a 108 
dygn (i Ottawa i Canada) till 137 dygn (i Alaska). Groningen kan icke försiggå vid lägre temperatur än 5” C. 
och minst 1,100 »dagsgrader» erfordras. Dessa villkor uppfyllas nu för tiden i N. Amerika äfven i Nova Scotia. 
Hvetegränsen går öfver Lake Superior och S. Lorenzoviken. Labrador uppfyller icke dessa villkor och icke heller 
det nuvarande Sydgrönland; huruvida under de klimatförhållanden som rådde före isblockadens inträdande hvete- 
odling i Sydgrönland varit möjlig, kan icke bestämdt afgöras men är alls icke otroligt. (Enl. F. T. MustEAD's: 
The climatic limits of wheat cultivation with special reference to N. America. Geogr. Journ. 1911.) 
