KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 5|. N:o0 2. De 
= 
(URL 
Klimatförändringar i länderna vid Atlantens östra sida vid medeltidens slut. 
Förändringarna, som under medeltidens sista århundraden inträffade i norra 
Europa, visade sig hufvudsakligen genom 
A. Stormfloder i Nordsjön och Östersjön. 
B. TIsläggning af Östersjön och Kattegat under vissa vintrar. 
C. Sillfiskets förflyttning från Östersjön och Öresund till norra Kattegat, Ska- 
gerak och Nordsjön. 
Den följande framställningen skall visa, att dessa fenomen äro periodiska verk- 
ningar af den tidvattenbildande kraftens variation, hvilka skola återkomma i fram- 
tiden likavisst som de inträffat förut i historisk och förhistorisk tid. 
A. 
Stormfloder. 
Under fjortonde århundradet inträffade ej mindre än 19 stora stormfloder på 
Nordsjökusten af sådan våldsamhet och med så förhärjande verkningar, att de sakna 
motstycke i senare tid. Det är anmärkningsvärdt, att 18 af dem inträffade under 
vintern d. v. s. mellan höst- och vårdagjämningen och oftast, såsom man kan se af 
följande förteckning, som är hämtad ur R. HENNIG's Katalog bemerkenswerther 
Witterungserreignisse von der ältesten Zeit bis zum Jahre 1800, nära tiden för vinter- 
solståndet. 
Holland hade redan under den tidigare medeltiden varit utsatt för en omge- 
staltning, hvilken dock ej ensamt förorsakades af våldsamma stormfloder utan jäm- 
väl af markens beskaffenhet och den omständigheten, att kusten är stadd i långsamt 
sjunkande. Därtill kommo öfversvämningar af floderna som bortförde den lösa jor- 
den i torfmossar. Inre delen af Zuidersee utgjordes nämligen på romartiden af en 
grund insjö, Lacus Flevo, hvars stränder vidgades genom erosion af floderna. Där- 
till kom stormflodernas angrepp på hafsstranden. Massdiep vid Helder bildades så- 
lunda redan i 5:te eller 6:te århundradet. Under den senare medeltiden härjades 
