KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 5l. N:O 2. 69 
stånd. Detta måste tillskrifvas att Volgas tillflöde minskades. Detta var alltså en 
verkan af de kontinentala meteorologiska förhållandena i Europa under denna tid. 
Men dessa förhållanden måste hafva tagit slut under slutet af 1200-talet, ty då steg 
ånyo Kaspiska hafvets vattennivå, enligt hvad HUNTINGTON! funnit: 
»In 1106, if the pilgrim Daniel has not erred in his distances, the Dead sea 
stood higher than to day. Next comes a dry period. The caravan-serai in the 
waters of the Caspian Sea off Baku appears to date from the twelfth or thirteenth 
century to judge from its architecture. The aridity of this time was not permanent, 
however, for in 1306 a. D. the Caspian sea again rose to a height of thirty-seven foot 
above the present surface.» 
Det var Volgafloden, som vid denna tid ökade sin vattentillförsel, emedan dess 
källfloder närdes af den stora nederbörd, som cyklonerna, hvilka enligt EKHOLM 
vandrade öfver Europa »söder om Hven», medförde från Atlanten. Därifrån utsän- 
des cykloner dels mot Nordhafvet och norska kusten, dels mot Nordsjön och mel- 
lersta Europas kuster. Sverige och Danmark samt Östersjöländerna i allmänhet torde 
hafva i mindre grad hemsökts af cyklonerna — efter hvad TYcHo BRAHE's iaktta- 
gelser visa — emedan hela Östersjögebitet om vintern utgjorde ett anticykloniskt 
område, som på den tiden troligen utgjorde en del af det stora sibiriskt-ryska anti- 
cyklonska gebitet.” 
Dessa klimatiska förhållanden verkade ogynnsamt på årsväxten och välståndet 
på Island, Grönland och norra Europa. Hvad Island och Grönland beträffar hänvisar 
jag till det föregående afsnittet, hvaruti denna sak utförligt behandlats. 
För södra Europa lämnas följande tidsbild från 1300-talet, som jag hämtat ur 
JEssoP's Historic Essays p. 175. 
» It seems established that during the year 1347 there was an atmospheric disturb- 
ance extending over a large area of Southern Europe and resulting in extensive 
failure of the harvest and consequent famine and distress. In January 1348 one of 
the most violent earthquakes in history wrought immense havoc in Italy the shocks 
being felt in the islands of the Mediterranean and even north of the Alps». 
Under hela 14:de seklet inträffade oupphörligt jordbäfningar, hvilket äfven var 
fallet på Island. Jordbäfningen i januari 1348 blef särskildt bemärkt, emedan den 
inträffade i Avignon samtidigt med digerdödens utbrott därstädes (i januari, enligt 
GUIDO DE CHAULIAC). Det förefaller icke oväntadt, att ett absolut maximum af den 
tidvattenbildande kraften, som åstadkom så stor inverkan på oceanen, äfven åtföljts af 
jordskakningar. Den kommitté för statistik öfver jordskalf som tillsatts af B. Assoc., 
har konstaterat en periodicitet af c:a 18 år hos detta fenomen, hvilket häntyder på 
dess sammanhang med månens perioder. Äfven i de skandinaviska länderna synas 
de häftiga klimatiska växlingarne hafva medfört missväxtår. 
1 E. HUNTINGTON: Palestine and its transformations. p. 333. Kursiveringen är gjord af mig. 
> I vår tid utgör skandinaviska halfön icke en del af det rysk-sibiriska anticykloniska gebitet om vintern 
utan bildar ett själfständigt anticyklonalt område med tvänne köldcentra, hvilka mäktigast utveckla sig efter att 
marken snötäckts och värmeutstrålningen ökats. Östersjöns numera öppna vattenyta åtskiljer det skandinaviska 
och ryskt-finländska anticyklonala området. 
