KUNGL SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 51. N:o 2. 73 
dem Atlantischen Ozean nahelegenen Länder, so vor allem Norwegen, Dänemark, Ir- 
land und Grossbrittanien, aber auch Schweden und Mitteleuropa, gerade umgekehrt 
wie das trockne Innere des Kontinents>. 
BRÖCKNER's egna vidsträckta undersökningar öfver den 35—36-åriga växlingen i 
klimatet, om nederbördens, spannmålsprisernas, emigrationens tilltagande och aftagande 
under senaste århundradet visa, att den fråga som EHRENHEIM i sitt arbete »om 
klimaternas rörlighet» först upptog i Sverige nu åter blir aktuell. 
Den omfattning dessa klimatväxlingar hafva, hvilka på en gång träffa Asien 
och Nord-Amerika, häntyda på att deras förklaring måste sökas i kosmiska orsaker, 
och jag har angifvit såsom en sådan orsak den tidvattenbildande kraftens variationer, 
hvilken framför allt beror på de olika månperiodernas växelverkan. Skall denna för- 
klaring gälla, så måste den kunna genomföras både hvad beträffar de stora lång- 
periodiska växlingarna på 1800 år och på de mera kortvariga förändringarne som hinna 
fullbordas på en månad. Det är möjligt, att man genom en mindre summarisk använd- 
ning af den harmoniska analysen än hittills skall kunna särskilja värmets och gravita- 
tionens verkan på de meteorologiska. förändringarna af kort period. Amanuensen 
STRÖMBERG, som biträdt med uträkningen af de astronomiska uppgifter, som lämnats 
i det föregående, har härvidlag lämnat ett uppslag', som utgör föremål för en särskild 
afhandling och visar, hvilket inflytande den tidbildande kraftens variation har på 
medeltemperaturens växling inom loppet af en månad. Att månperioderna hafva in- 
flytande äfven på väderleken är en allmän föreställning, hvilken har sina rötter i 
mensklighetens erfarenheter sedan uråldriga tider, och tagit sig mångfaldiga uttryck 
tiderna igenom, såsom man finner af de försök, som gjorts att därpå grunda prognoser, 
ifrån almanackans väderleksförutsägelser, som infördes af Celsius på 1740-talet, ända 
till de nyaste olycksprofetiorna om s. k. kritiska dagar af Falb. 
Innan man från vetenskaplig ståndpunkt inlåter sig på prognoser torde det 
emellertid böra utredas, huru erfarenheterna ifrån förfluten tid ställa sig till den här 
framställda åsikten om klimatväxlingarnes sammanhang med den tidvattenbildande 
kraftens variationer. Den största af de perioder jag angifvit, nämligen perioden för 
absoluta maximas inträffande, hvilken motsvaras af konstellationen perihelium-nod- 
apsid, hade sin senaste epok omkring 1434 och har en period af c:a 1800 år. Det 
föregående maximet inträffade alltså omkring 366 f. Kr. Mellan dessa år måste 
perioden hafva haft ett absolut minimum c:a 500 —600 e. Kr. Hvad inträffade då? 
! Herr STRÖMBERG'S analysmetod består uti en utveckling i en Fourier'sk serie af en flerperiodisk funk- 
tion, hvars perioder äro: året, soldygnet, tropiska och anomalistiska månader 0. s. v., alltså samma perioder, 
som jag funnit ligga till grund för de långperiodiska klimatvariationerna. 
K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band. 51. N:o 2. 10 
