KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 51. N:o 2. 81 
af ett våldsamt inbrott af hafvet, som skulle inträffat efter bronsålderns slut och 
markerat tiden för den stora folkvandringen 600—100 f. Kr. Nyare arkeologiska 
och geologiska undersökningar göra sannolikt, att denna grusvall tillhör ett tidigare 
skede. DE GEER har:'spårat denna bildning rundt omkring Skånes kust och anser 
den markera högsta gränsen för hafvet under stenålderstiden. 
Det är en känd och erkänd sak, att efter istiden stora klimatförändringar in- 
träffat. I denna afhandling har visats, att dessa klimatförändringar kunna sättas i sam- 
band med den tidvattenbildande kraftens variationer. Vid de tider, då maxima inträffa 
uti den tidvattenbildande kraften, inträffa häftiga omslag i klimatiskt afseende, hvilka i 
vissa fall antaga karaktär af naturkatastrofer under det mera jämna och likformiga 
förhållanden synas råda vid tiden för minima. De absoluta maxima inträffa med en 
mellantid af omkring 18 sekler, det sista inföll vid medeltidens slut och det sista 
minimet vid vikingatidens början. Frågar man hvaruti vår tid skiljer sig från 
maximitiden för 500 år sedan, kan svaret lämnas i form af omstående diagram öfver 
månbanans ställning vid början af år 1434, 1894, 1903 och 1912. a—z betyder mån- 
banans apsidaxel och 2 nodens läge vid tiden för periheliet. Figurerna behöfva ingen 
vidare förklaring. Det framgår däraf, att under de senaste 18 åren ett sekundärt 
maximum, af det slag som i det föregående betecknats såsom apsid-perihelium, till- 
närmelsevis inträffat omkring tiden för vintersolståndet och solens största jordnärhet. 
Dessa konstellationer hafva visat sin verkan dels genom vissa kortperiodiska 
rubbningar 1 de klimatiska förhållandena, dels, och isynnerhet, genom störningar uti 
isförhållandena i de arktiska och antarktiska hafven samt polarströmmarne. Det 
sista decenniet af förra seklet utmärktes af ett oerhördt utbrott af isberg från den 
antarktiska isbarriären, hvilket kulminerade 1893—95. 
Islossningen från antarktiska isbarriären har förnyats under början af detta 
århundrade, särskildt omkring 1903, men uppgifterna äro icke ännu samiade. 
I de arktiska hafven hafva stora framryckningar af is från polartrakterna ägt 
rum. 1903 trängde packisen från trakten af Frans Josefs land och Nova Zembla 
ned mot Murmankusten. Grönländska sälar och hvaldjur hemsökte Norges kuster 
och alla fisken af torsk, sill m. m. felslogo. Äfven Sveriges hafsfiske slog till stor 
del fel och endast Nordsjön söder om Doggerbanken förblef oberörd. Enskilda exem- 
plar af den arktiska hvitfisken observerades i Skagerack (Kristianiafjorden) och i 
Östersjön. Isgränsens framryckning denna vinter synes af det Danska Meteorologiska 
Institutets iskartor för maj 1903. Det ovanligt starka framträngandet af isfält och 
isberg från arktiska hafvet med Labradorströmmen under 1912 torde vara i allas minne. 
Tryckt den 25 november 1913. 
Uppsala 1913. Almqvist & Wiksells Boktryckeri-A.-B. 
K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 51. N:o 2. 11 
