KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:o 8. Li] 
Laminaria bullata måste betraktas såsom bildande vegetationens hufvudmassa, står i ett 
mindre nära slägtskapsförhållande till slägtets ishafsarter än till de i södra Beringhafvet 
uppträdande arterna af detta slägte. Detta synes göra den uppfattningen berättigad, att 
hafvet vid S:t Lawrence-ön trots vegetationens rikedom på arktiska arter och den stora 
betydelse, flere af dessa ega för vegetationskarakteren, dock icke bör räknas till det ark- 
tiska hafsalgområdet. 
Detsamma låter sig sägas om S:t Lawrencebay. Flertalet af vegetationens bestånds- 
delar äro kända från Ishafvet, men dess hufvudmassa utgjordes af Alaria crispa och 
Laminaria bullata. Ywmmnig var också Lithothamnion loculosum och Fucus evanescens un- 
der en från ishafsformerna skild form. 
Som redan i det föregående angifvits, utgjordes i Port Clarence vegetationens hufvud- 
beståndsdelar af Rhodomela larizx och Ralfsia deusta, sålunda af en nordpacifik och en 
arktisk art. Af de öfriga härifrån kända arterna äro alla utom 5: Amphliroa cretacea, 
Tithothamnion durum, Lithophyllum tenue, Cruoria pacifica och Chondrus spec. anträffade 
i Ishafvet. HFucus evanescens uppträdde dock äfven här under en annan form än 1 Is- 
hafvet. Det framgår sålunda häraf, att flertalet af vegetationens beståndsdelar voro ark- 
tiska och att en af dessa tillhörde dess karaktersalger. Då det emellertid väl kan antagas 
vara mera sannolikt, att en arktisk art utbildar sig till stor ymnighet och yppighet söder 
om sitt utvecklingsområde, än att en icke arktisk art blir dominerande inom ett arktiskt 
område torde större betydelse böra fästas vid den ymniga förekomsten och den yppiga 
utvecklingen af Rhodomela lariz än af Ralfsia deusta och följaktligen äfven Port Clarence 
betraktas såsom belägen söder om det arktiska hafsalgområdet. 
I mitt arbete öfver Ishafvets algflora har jag redogjort för en på ett par ställen vid 
Norges norra kust anträffad algformation, hvilken till väsentlig del bildades af arktiska 
arter och af hvars icke arktiska arter en del antagit ett utseende, som påminde om när- 
slägtade arktiska ". Jag har sökt förklara denna »arktiska algformations» uppträdande inom 
det nordatlantiska hafsalgområdet genom det antagandet, att, då till denna del af Atlanten 
efter glacialtidens slut sydligare former invandrade och trädde 1 stället för de rent ark- 
tiska, trakter gåfvos, der de yttre förhållandena mer än annorstädes bibehöllo sin arktiska 
karakter, och der i följd häraf arktiska alger kunde hålla sig qvar eller dit de kunde 
taga sin tillflykt, segerrikt bestående i striden mot de nya invandrarne. De fysiska och 
särskildt hydrografiska förhållanden, hvilka 1 det föregående anförts såsom betecknande 
för Konyambay, kunde möjligen antagas vara af den art, att de företrädesvis lämpa sig 
för en arktisk algvegetation, och att detta är grunden dertill, att floran i denna del af 
norra Beringhafvet är nästan fullständigt arktisk och i vida högre grad arktisk än i den 
norr härom belägna S:t Lawrencebay. 
Endast tre, Lithothamnion loculosum, Cruoria pacifica och Chondrus spec., af de 20 
härifrån kända arterna saknas i Ishafvet, vegetationens hufvudbeståndsdelar äro alla med 
undantag af Lithothamnion loculosum och Cruoria pacifica mer eller mindre karakteristiska 
ishafsarter, Ålaria-slägtet uppträder under en af de arter, som karakterisera den till- 
gränsande delen af Ishafvet och Fucus evanescens är till och med företrädd ensamt af en 
! KIELLM. Alge arct. Sea, sid. 16. 
