KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:o 8. 15 
litet känd i förhållande till den ytterst mångformiga, äfven i norra Stilla oceanen före- 
kommande Pylaiella Uitoralis, att några slutsatser af den kunna dragas. 
Af det sagda framgår redan, att Ochotska hafvet eger ett större antal arter gemen- 
samma med norra delen af Stilla oceanen än RUPRECHT kunde antaga. Men så är enligt 
Vega-expeditionens undersökningar fallet med ännu andra arter. Såsom betecknande för 
den ochotska florans ställning 1 förhållande till den nordpacifica anför RUPRECHT, att af 
dess icke egendomliga arter 11—15 icke voro bekanta från hela norra delen af Stilla 
oceanen '. Under det helt visst berättigade antagandet, att RUPRECHTS Enteromorpha 
ramulosa inbegripes under hvad i det följande af mig betecknats såsom Hnteromorpha 
compressa, Conferva saxatilis under Spongomorpha arcta och Hormiscia flacca under Uro- 
spora penicilliformis, så hafva af dessa 11—15 arter under Vega-expeditionen åtminstone 
9 anträffats 1 Beringhafvet, nämligen, utom de tre redan nämda, Atomaria (Odonthalia) 
dentata, Fuscaria tenuisstma (Bhodomela lycopodioides f. tenuissima), Dumontia contorta 
(D. filiformis), Gymnogongrus (Ahnfeltia) plicatus, Scytosiphon (Phloeospora) tortilis och 
Scytosiphon (Dictyosiphon) foeniculaceus. Möjligt är, att antalet uppgår till 10, ty det är 
icke osannolikt, att Chondrus crispus, hvilken RUPRECHT med någon tvekan om artbestäm- 
ningen uppger för Ochotska hafvet är samma Chondrus-art, hvilken fanns vid Konyambay 
och Port Clarence. 
Det torde för närvarande kunna anses såsom säkert eller på goda grunder antagligt, 
att af Ochotska hafvets 53 algarter minst 40 äfven finnas i Beringhafvet, ett tal som 
måste anses mycket högt, om hänsyn tages dertill, att det här gäller hafsområden, som 
hittills varit i blott ringa grad föremål för undersökning. 
RUPRECHTS framhållande af Ochotska hafvets floristiska öfverensstämmelse med det 
europeiska Ishafvet var utan tvifvel fullt berättigadt. För förklaringen af detta förhållande 
hafva under senare tiders arktiska expeditioner och särskildt Vega-expeditionen mycket 
vigtiga fakta blifvit samlade. Det har nämligen genom deras undersökningar visats, att 
Beringhafvet norr om Aleuterna icke, såsom RUPRECHT måste antaga, är »fast aller Tangen- 
vegetation baar»? och genom dem har ett jemförelsevis ej ringa antal arter blifvit be- 
kantgjorda från Ishafvet öster om Kariska hafvet till Beringsund, hvarifrån för RUPRECHT 
2 
, hvarjemte det ådagalagts, att flere af Ochotska 
hafvets arter finnas i det Kariska hafvet, Sibiriska Ishafvet och Beringhafvet. 
Det har också framgått ur de nämda undersökningarna, att florans allmänna karak- 
ter blir densamma från Hvita hafvet österut till Beringsund, så att, om det kan sägas om 
den ochotska algfloran, att den till sitt allmänna skaplynne öfverensstämmer med den 
europeiska ishafsfloran, det också kan sägas, att den häri liknar floran i Kariska hafvet 
och det Sibiriska Ishafvet. 
Om jag rätt fattat RUPRECHTS ganska svårbegripliga uppdelning af Ochotska hafvets 
»noch ken Tang bekannt geworden war» 
arter i växtgeografiska grupper, skulle det vara företrädesvis följande, som ådagalade 
Ochotska hafvets foristiska öfverensstämmelse med det europeiska Ishafvet: Atomaria den- 
tata, Fuscaria tenwisstma, Delesseria Boerii, Halosaccion soboliferum, Dumontia contorta, 
Chondrus cerispus (?), Gymnogongrus plicatus, Laminaria saccharina, Laminaria digitata, 
! Jfr RurPr. Alg. Och., sid. 202. 
<PRUPR. "Alg. Och. sid. 200- 
