KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:o 8. 41 
Beringön, ymnig; sällskaplig inom nedre delen af sublitoralregionen; sporangie- 
bärande. 
Då jag haft tillfälle att undersöka en stor mängd exemplar af denna ståtliga, i hela 
exemplar sällan tillgängliga växt, anser jag mig böra lemna en efter lefvande exemplar 
uppgjord utförligare beskrifning af den. 
Arten når mycket betydliga dimensioner och är väl den största af alla Alarior. Det 
största exemplar, jag anträffade, var 18 m. långt med 22 cm. lång cauloiddel, 43 cm. 
bred lamina, 2 cm. bred kosta, och 200, i medeltal 30 cm. långa och 7 cm. breda 
sporofyller. 
Växtens rotsystem är mycket kraftigt utveckladt med talrika, rikgreniga, men i 
allmänhet korta rhiziner. 
Stipitaldelen är än trind, än mer eller mindre sammantryckt, 1 genomskärning sålunda 
antingen cirkelrund eller mer eller mindre bredt elliptisk, hos stora exemplar omkring 2 
cm. efter den längsta diametern. Upp emot rhachisdelen är den alltid plattare än nedtill. 
Den för tillfället sporofyllbärande delen af rhachis är starkt plattad, hos större 
exemplar öfver 2 cm. bred. 
Laminan är jembred med nedlöpande bas, till färgen vexlande mellan blekt gulbrun 
och mörkbrun, stundom blekare vid basen än upptill, tunn, men fast, nedtill oftast slät, 
upptill fint parallelt veckad, med vecken utgående från kostan, vinkelräta mot och djupast 
vid denna. Kanten är nästan ständigt slät. Stundom är laminan veckad äfven nedtill, 
och då äro vecken här större och djupare än i laminans öfre del. Laminans bredd i 
förhållande till längden anger följande sammanställning: 
Bredd på 30 cm. afstånd från basen... .......... LOT em. jänod 
i ä j | ängd 11 m. 
» vid midten och nära spetsen ...mm....w...... 24 oo» 
» på ulötem. arstandrfrån basentiilnnl CIS 
» 30 » » SEIN 80006 2 2 19) andr mt 
» »” 6007 » » » ad Ar Bö, LAN AS NORD 
» ÄLL » » MIBR TUI 10 » 
» » 500 » » » rv TY HA 28 » »längd 10 m. 
» » 600 » » » VAR BUUNTEA JF 
Största iakttagna bredden är 70 em. Huru lång den så breda laminan varit, känner 
jag icke; af laminan fann jag nämligen blott ett fragment. Kostans form är egendomlig. 
Den torde närmast kunna angifvas såsom cylindrisk eller nedtryckt cylindrisk med tvenne 
tjocka vingkanter, hvardera försedd med en längslöpande fåra, från hvilken laminans sido- 
stycken utgå. Midtdelen är i genomskärning nästan cirkelformig, vingkanterna, fåran 
frånsedd, nästan bredt rektangulära något bredare inåt än utåt med afrundade hörn. Den 
cylindriska midtdelen innesluter längre och kortare luftfylda hålrum. Väggarne mellan 
dessa äro än plana, än bugtiga och sträcka sig än vinkelrätt än snedt mot ytterväggen. 
Dessa hålrum saknas i kostans nedre del. På ett exemplar med 4 m. lång lamina var 
8 cm. af kostans nedre del utan sådana. De utbildas tidigt; redan hos 0,5—1 m. långa 
exemplar, som ännu icke utvecklat några sporofyller, har jag funnit dem fullt tydliga. 
K. Sv. Vet. Akad. Handl. Ba. 23. N:o 8. 6 
