46 F. R. KJELLMAN, OM BERINGHAFVETS ALGFLORA. 
Till byggnaden sluter sig arten sålunda närmast till £. nigripes. Med hänsyn till stipes' 
form liknar den mest L. Clustoni Le Jol., från båda skiljer den sig genom laminans form, från 
L. Clustoni derjemte genom struktur, från L. nigripes genom formen på stipes och större och 
annorlunda liggande slemhålor i laminan. Med någon annan art kan den icke förvexlas. 
Växten synes icke uppnå någon betydligare storlek, och särskildt synes laminan 
hålla sig vid obetydlig storlek. Ett exemplar af de största i min samling har (torkadt) 
stipes 34 cm. lång, nedtill fingertjock, laminan 75 cm. lång, 15 cm. bred. 
Laminaria bullata Kjellm. mscr. 
L. stipite longiore, levi, fexili, fusco-brunneo, nitido, subcompresso, fere 2quali, 
lacunis sat magnis in orbem regularem, subcorticalem dispositis; lamina ovata, obovata, 
elliptica vel late cordata, saturate luteo-brunnea, nitida, crassiuscula, mollissima, demum 
parce laciniata, bullis, magnis, transversis secundum utrumque marginem seriatis in- 
signi, lacunis majoribus, densis; soro partes confines lamin&e vetuste et hornotinax ve- 
stiente;” lab: r2,0 ho. H-9; 
S:t Lawrencebay, S:t Lawrence-ön, på båda ställena ymnig; något sällskaplig 
inom sublitoralregionen; med sporangier. 
Med hänsyn till vidfästningsorganet öfverensstämmer denna art med fertalet andra 
Laminarier. Det utgöres af greniga rhiziner, utgående i nästan regelbundna, basifugala 
kransar. 
Stipes är temligen lång, d. v. s. den uppnår en längd af åtminstone 30 cm., är 
slät, böjlig, glänsande, svartbrun, nästan till hela sin längd något sammantryckt, endast 
nederst trind och här något tjockare än 1 öfrigt. 
Alla undersökta exemplar hade den äldre laminan 1 behåll. Denna var skarpt af- 
satt från den under den löpande vegetationsperioden utvecklade. Arslaminan är såsom 
ung antingen äggrund, bredt vigglik eller jembredt elliptisk, såsom äldre äggrund, bredt 
hjertlik, bredt elliptisk eller omvändt äggrund, mättadt gulbrun, glänsande, slutligen tjockt 
äderartad, af mycket lös konsistens, ungefär 1 m. Jång och 40 cm. bred, aldrig undulerad 
eller veckad, men utmärkt genom en parallelt med hvarje kant löpande tät rad af trans- 
verselt stälda, breda och höga bucklor. Dessa egendomliga buckelrader framstå mycket 
tydligt äfven hos mycket unga exemplar, t. o. m. då de nått en längd af endast 10—15 
cm. och uppträda äfven mycket tidigt på den under utveckling varande nya laminan hos 
äldre exemplar. Först på mycket gamla och tjocka laminor blifva de småningom otyd- 
liga. Deras bredd — vinkelrätt mot laminans längdriktning — uppgår till 3—6 cm. 
Laminan uppdelas slutligen i ett fåtal flikar, vanligen så, att den först delas i tvenne 
nedtill svagt förenade halfvor, hvilka sedermera hvardera delas i 3—4 olika långa flikar. 
I stipes utbildas icke någon korkliknande väfnad. Ytcellerna hafva ytterväggen 
mycket tjock, glänsande, gulhvit. De endokromförande cellerna äro på ett tvärsnitt an- 
ordnade i temligen regelbundna radiala rader. I inre delen af detta 5—6 celler mäktiga 
lager ligger en regelbunden krets temligen stora och ungefär lika stora slemhålor, hvilkas 
gränsceller föga skilja sig från de öfriga med färgadt innehåll försedda cellerna. 
I laminan är midtlagret temligen starkt begränsadt från mellanlagret. Det senare 
innesluter i sin mellersta del en tät rad jemförelsevis stora slemlakuner, åtminstone till 
