KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:o 8. 49 
Analipus fusiformis Kjellm. mscr. 
Beringön, temligen ymnig; något sällskaplig inom litoralregionen. 
Växtens vidfästningsorgan utgöres af korta, en- eller fåcelliga celltrådar, med cell- 
väggarne tjocka och cellinnehållet brunfärgadt. De utgå vanligen i täta grupper och äro 
mer eller mindre sammanfiltade. | 
Skottsystemets vegetativa del utbreder sig horizontalt på underlaget, är rikgrenig, 
med korta, täta, nästan trinda, nedtryckta eller starkt plattade, öfver och mellan hvarandra 
trängda och ofta sinsemellan sammanväxta grenar, bildande en nästan krustformig kom- 
plex. Vertikalt från denna utgå en större mängd smalt cylindriskt spolformiga, enkla, 
nedtill täta, upptill ihåliga, 2—4 cm. långa och omkring 1 mm. tjocka grenar. Dessas 
uppgift är att utveckla sporangier. 
De vegetativa grenarne bestå af två cellager. Det centrala af dessa sammmansättes 
af endokromfattiga, kort cylindriska, 15—20 u tjocka, 30—60 u långa celler, ordnade i 
temligen tydliga longitudinelt eller svagt bågformigt förlöpande rader. Det periferiska 
lagret bildas af kubiska, starkt endokromhaltiga 1 vertikala rader ordnade celler. Det är 
alltid mäktigare utveckladt på grenens öfre än undre sida, består ofta af ända till 6 celler 
i radialriktning, men är också ofta två- eller t. o. m. enskiktigt. Ytcellerna hafva ytter- 
väggen tjock, af gulbrun färg. 
Sporangiegrenarnes centrala del bildas af kort cylindriska, i rader anordnade, tjock- 
väggiga, endokromfattiga celler, aftagande i tjocklek, men tilltagande i längd från perife- 
rien mot centrum. Deras periferiska lager utgöres af korta, 3—5-celliga, tätt packade, 
klubblika endokromrika cellrader, hvilkas toppcell är nästan klotformig och något större 
än den tillgränsande cellen. 
Från dessa celltrådars basalceller utgå sporangierna. Dessa äro klotformigt ellipsoidi- 
ska, jemförelsevis små, 33 u långa och 25 u tjocka. 
Denna växt har mycket gemensamt med Cepidium antarcticum J. G. Ag., men det 
synes mig icke underkastadt tvifvel, att den representerar en från denna skild slägttyp. 
Fam. Lithodermater. 
Lithoderma fatiscens Aresch. 
Obs. Phyc. 43, p. 23. 
Descr. Lithoderma fatiscens Aresch. 1. c. 
Fig. » » Kjellm: Alge aret. Sea t. 26, f. 6—7. 
S:t Lawrencebay, Konyambay, Port Clarence, öfverallt ymnig eller temligen 
ymnig, växande något sällskaplig inom sublitoralregionen; steril. 
Fam. Scytosiphone2. 
Scytosiphon lomentarius (Lyngb.) J. G. Ag. 
Spec. Alg. 1, p. 126. Chorda lomentaria Lyngb. Hydr. Dan. p. 74. 
Descr. Scytosiphon lomentarius J. G. Ag. 1. c. 
Fig. Chorda lomentaria Harv. Phyc. Brit. t. 285. 
Exsice. » » Aresch. Alg. Scand. exsicce. n:o 94. 
K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd. 23. N:o 8. 
-— 
