54 F. R. KJELLMAN, OM BERINGHAFVETS ALGFLORA. 
Monostroma splendens (Post. et Rupr.) Wittr. 
Monostr. p. 50. Ulvaria splendens Post. et Rupr. sec. Wittr. 1. c. 
Deser. Monostroma splendens Wittr. 1. c. 
Beringön, ymnig; sällskaplig inom den litorala och öfre delen af den sublitorala 
regionen; fertil. 
Följande beskrifning af växten grundar sig på undersökning af ett stort antal exem- 
plar. Den anföres här för att förfullständiga den som af WITTROCK, anf. st., lemnats, 
för hvilken endast ett exemplar kunnat läggas till grund. 
Skottet är såsom ungt bredt tunglikt, men blir slutligen mer eller mindre bredt 
njurlikt och uppdelas under tillväxten i en större mängd smalare och bredare flikar af 
olika längd, hvilka äro släta eller nästan släta, i kanten naggade eller sargade. Växten 
når en längd af omkring 20 cm., är till färgen grön med dragning åt brunt och har 
tydlig, stundom stark glans. Liksom sina samslägtingar, M. Blytti (Aresch.) Wittr. och 
M. fuscum (Post. et Rupr.) Wittr. ger den åt papper, hvarpå den uppfästes, vid torkning 
en smutsbrun färg. 
Växtens nedre del bildas af korta, oliksidigt prismatiska celler, hvar och en försedd 
med ett långt utskott. Dessa utskott, hvilkas väggar äro starkt gelinerade, bilda tillsam- 
man ena ytan af bålens nedre del och sammansätta ensamt callus radicalis. Bålens 
monostromatiska del består af oliksidiga, 3—6-kantiga prismatiska celler, hvilka aftaga 
något i höjd mot bålens kant. I bålens nedre del och vid dess midt vexlar höjden 
mellan 55 och 40 wu, diametern mellan 20 och 10 u. Cellernas mellanväggar äro tunna, 
knappt mer än 1—1,5 u tjocka, ytterväggarne deremot 6—7 wu tjocka och tydligt tvåskik- 
tade. Chromatoforerna äro af ringa mäktighet, så att de — för att använda den gängse 
terminologien — icke på långt när fylla hela cellrummet. Cellernas öfvergång från vege- 
tativa till fertila börjar vid skottets ytterkant och fortskrider inåt. De fertila cellerna 
öfverensstämma till formen med de vegetativa. Den por, som bildas för svärmeellernas 
utträngande, är oftast belägen närmare ena kanten af cellens yttervägg. 
Från Monostroma Blyttii (Aresch.) Wittr., med hvilken denna art eger mycken stor 
likhet, skiljer den sig genom starkare framträdande glans, genom de yttre cellväggarnes 
betydande tjocklek, chromatoforernas mindre mäktighet och cellernas mindre höjd. 
Monostroma fuscum (Post. et Rupr.) Wittr. 
Monostr. p. 53. Ulva fusca Post. et Rupr. II. Alg. p. 21. 
Descer. Monostroma fuscum Wittr. 1. c. 
Fig. » » » tr 
Exsicc. » » » — et Nordst. Alg. exsicc. n:o 143. 
Beringön, sparsam; spridd inom den sublitorala regionen; steril. 
Fam. Confervacemr. 
Spongomorpha arcta (Dillw.) Kitz. 
Spec. Alg. p. 417. Conferva arcta Dillw. Brit. Conf. Suppl. p. 67. 
Deser. Conferva arecta Aresch. Phyc. Scand. p. 426. 
