4 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 
lade hufvudtyper, så att de ej kunna förbindas med någondera af dem. — Inom Pilo- 
selloidea ha NäGEui & PETER genom användande af detta förfaringssätt åstadkommit en 
långt större reda och öfversigtlighet än förut ernåtts. Der så funnits lämpligt med af- 
seende på våra svenska former, har jag inom denna grupp följt deras anordning, ehuru 
jag till följd af de till större delen nya formerna och den hos oss olika utbildningen af 
ett flertal formgrupper måst i flera afseenden modifiera densamma. 
Deremot har jag ej funnit deras förfarande tilltalande att under samma artnamn 
förena både säkra hybrider och icke hybrida mellanformer. Detta kan endast anses som 
en nödfallsutväg för vinnande af en öfversigtlig systematisk framställning eller då man 
icke känner en hybrids verkliga ursprung. 
I annat fall synes det mig för vinnande af större reda lämpligast att behandla de 
säkra hybriderna särskildt tör sig. Jag förnekar här ingalunda den stora betydelse deras 
kännedom har dels för belysningen af många mellanformers ställning i systemet dels för 
formernas förvandtskapsförhållanden i allmänhet. Hybridernas studium bör derföre icke 
underskattas och måste alltid utgöra en vigtig gren af Hieracium-studiet. 
Vid den systematiska behandlingen af Hieracia synes äfven NÄGELI & PETER i flera 
fall för en lättare öfversigts skull förena fylogenetiskt skilda former, i det de sammanfört 
former af lika hög morfologisk utbildning, men som sannolikt tillhöra olika formserier. 
Det vill nämligen synas som om en del morfologiskt likartade former utgjorde motsvarig- 
heterna inom flera skilda utvecklingsserier. Äfven jag har i den följande framställningen 
sammanfört flera dylika analoga former till en kollektiv art, nämligen i de fall jag icke 
haft möjlighet att pröfva deras genetiska sammanhörighet eller ej. I flera afseenden måste 
ännu den systematiska grupperingen bli konstlad och provisorisk, då mycket fattas i vår 
kännedom om Skandinaviens Hieracium-flora med afseende på många redan urskilda for- 
mers rätta begränsning och slägtskapsförhållanden, i första rummet derföre att vidsträckta 
områden af Skandinavien äro knapphändigt eller alldeles icke utforskade. 
Men för att en gång komma till resultat af verkligt vetenskapligt värde är det af 
högsta vigt att utforska de i naturen konstanta formerna, hvilken rang de för öfrigt än 
må äga. Först sedan man genom ett noggrant studium af de förändringar, karaktärerna 
äro underkastade genom ståndortens inflytande, och genom undersökning af formerna i deras 
förhållande till hvarandra inom naturliga områden af mindre omfattning, vunnit en omfattande 
kännedom om desamma, kan man vänta sig en exaktare uppfattning af de konstanta typerna 
och småningom uppnå en naturenlig och vetenskaplig anordning af det rika materialet. 
Det är härvid af stor vigt att undersöka de biologiska och fysiologiska företeelser, hvilka 
genom ståndortens olika inflytande framkallas och bilda des. k. ståndortsmodifikationerna, 
och noga skilja dessa från andra slag af variationer. Det enhetliga i en forms olika 
ståndortsmodifiationer utgör dess väsentliga karaktärer, hvilka icke ändras af yttre omedel- 
bart verkande krafter och hvilka komma till sin fulla utveckling hos väl närda och kraf- 
tigt utvecklade individer. Derföre äro metodiska kulturförsök, såsom NÄGELI & PETER 
visat, af den högsta betydelse för studiet af slägtet. 
Då jag endast i ringa utsträckning haft tillfälle härtill, har det varit mig angeläget 
att så lång tid det varit mig möjligt observera en gifven form på såväl skilda trakter 
som på olikartade lokaler, hvarvid ståndsortens inflytande särskildt gjorts till föremål för 
SER 
