KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:o |Å5. 5 
undersökningar. Först då jag funnit en form under alla omständigheter med säkerhet 
kunna igenkännas, har jag velat tillerkänna den en sjelfständig ställning och beteckna den 
med särskildt subspecies- eller varietetsnamn. Graden af konstans hos de olika formerna 
i deras förhållande till hvarandra har jag ej med konseqvens kunnat angifva, ty dertill 
fordras långt mera omfattande jemförande undersökningar i förening med kulturförsök, än 
de jag hittills varit i tillfälle att göra. Det ligger såsom jag förut yttrat för närvarande 
mera vigt på urskiljandet af de beständiga formerna än på angifvandet af graden af deras 
konstans. Endast i några fall har jag under egna namn upptagit former, hvilka jag 
blott anträffat på en lokal, men då har jag antingen funnit dem i någon större individ- 
mängd eller växande utan öfvergångar i sällskap med närbeslägtade former, eller ha de, 
äfven om de ej förekommit på detta sätt, ägt så utpräglade karaktärer, att jag ex analogia 
ansett mig berättigad till ett sådant förfarande. 
Detta gäller äfven om många förut ej urskilda former från Småland och Gotland, 
hvilka jag till en del ej sjelf undersökt i naturen. För dessa har dock i de flesta fall ett 
rikt herbariematerial stått mig till buds dels i de omnämnda Lönnrothska samlingarne 
dels i de rikhaltiga och instruktiva samlingar från dessa landskap, lektor S. ALMQUIST med 
största tillmötesgående ställt till mitt förfogande. Derjemte har jag haft den oskattbara 
förmånen att för mitt arbete använda efter naturen upptecknade iakttagelser af lektor 5. 
ALMQUIST öfver gotländska Hieracia liksom jag äfven haft tillgång till lektor K. J. 
LÖNNROTHS efterlemnade värdefulla anteckningar. Om en del former, hvilka icke finnas 
1 ofvannämda samlingar och om hvilka jag sjelf — eftersom jag påträffat dem i så ringa 
antal — ej förut kunnat bilda mig en bestämd uppfattning, har jag förvärfvat mig en 
exaktare kunskap genom samlingar från andra landskap. 
Det område, hvars Hieracium-flora hufvudsakligast här behandlas, omfattar en del af 
Östergötland, Gotland och större delen af Småland. I hieraciologiskt afseende synes om- 
rådet i stort sedt ganska väl begränsadt, om det än vid fortsatta undersökningar i detalj 
torde visa sig behöfva en och annan omgestaltning. I norr anser jag det tillsvidare böra 
begränsas af de genom Östergötland utbredda större sjöarne och i söder utsträcker det sig 
öfver det Småländska höglandets södra förgreningar mot Blekinge och norra Skåne. I 
vester bildar Vettern en naturlig gräns, men i sydvest blir gränsen mera osäker, då 
dels sydvestra Småland dels Halland och Vestergötland äro så godt som alldeles outfor- 
skade 1 bieraciologiskt hänseende. Sannolikt äro dessa landskap att räkna såsom gräns- 
områden, ty i Dalsland, Bohuslän och sydöstra Vermland, hvilka delvis äro väl under- 
sökta, möter en genom tillkomsten af flera i sydöstra Sverige alldeles felande, och saknaden 
af en mängd derstädes rikligt uppträdande former samt rikare utbildning af på östkusten 
mindre formrika grupper tydligen i många afseenden skiljaktig Hieracium-flora, hvilken 
utan tvifvel är beslägtad med sydöstra Norges. I norra Östergötland, hvilken del torde 
vara att anse som ett öfvergångsområde och ännu mera i Södermanland, Upland och 
Gestrikland vidtager ett genom allmännare förekomst af många former, tillkomsten af nya 
och saknaden af andra skiljaktigt område. 
Hvad den gotländska Hieracium-floran beträffar, är den till en del genom den egen- 
domliga utbildningen af många fastlandsformer och den rika formbildning, som råder inom 
många bland dem, men ännu mera genom en mängd endemiska eller på närmaste fast- 
