KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:o0 |5. 9 
H. X sabulosorum n. subsp. 
H. macrolepis Norr. v: gracilior Norrkr. Adnot. de Pil. Fenn. I. p. 57. — H. Pilo- 
sella L. macranthum TrEn. Fr. Epier. p. p. — H. Pilosella var. (y grandiflorum DC.) P. 
C. AFzenivs. Nov. Flor. Gottl. p. 18. — H. macrolepideum var. Norrr. Bidr. Skand. 
Halföns Hier. FI. p. 18, et H. macrolepideum Norr. ff. in Herb. Mus. Fenn. ed. secunda 
pPusb208E= PDAs Her. sexs:bbasckt nuit. 
RBhizoma breve crassum, sublignosum. Stolones plerumque breves crassi homo- 
phylli pilis mollibus albis foccis densis nivei. Folia late — anguste lanceolata v. 
oblongo-lanceolata — oblonga viridia mollia, supra setulis sat longis sparsis — medio- 
cribus, subtus pilis longis tomento denso nmiveo vestita, nervis szepe pulchre prominen- 
tibus. Scapi 2—5 (v. plures), 5—30 ctm. longi erassiusculi — crassi erecti, inferne 
sparse — dense foccosi glandulis sparsis vestiti, superne sat dense — densissime 
floccosi glandulis densiusculis, sub involuero densis, pilisque solitariis v. seepius mullis 
obtecti. Involucra + lata crassa IJ—10 mm. longa, squamis + latis ovato-lanceolatis 
acuminatis, intimis subulatis + late viridimarginatis apicibus sepius + coloratis, 
plurimis precipue exterioribus laxis glandulis nigris v. cerinis longis v. minutis pilis 
scepius nullis Vv. + sparsis camis obtectis, dorso dense — densissime marginibus sat 
dense — sparse floccosis. Calathidium sat magnum sat plenum, flavo-sulphureum. Ligule 
marginales + intense et late purpureo-vittatee v. etiam concolores. 
Denna i flera afseenden anmärkningsvärda, från öfriga skandinaviska Pilosellina på 
ofvan angifna karakterer i allmänhet lätt skilda form, äger 1 östra Sverige en vidsträckt 
utbredning. Den uppträder här på trädfattiga rullstensåsar, på hedar och öppna gräs- 
backar, på tallmoar med glest skogsbestånd, på sandiga väg- och dikeskanter i skogsbygden 
samt på klippafsatser i remnor och springor, med få ord öfverallt, der lokala förhållanden 
skydda den i kampen mot en rikare växtlighet. 
Derför infinner den sig sällan på bördigare jordarter, der en frodigare vegetation, 
1 synnerhet gräsens, lägger hinder för dess fortkomst. Aldrig eller endast undantagsvis 
träffas den i de örtrikare ek- och björkängarne och den undviker lika mycket skarpare 
konkurrens med andra växter som den skyr djupare skugga, såsom i landar och 1 den 
djupare granskogen. I glesare tallskog på öppnare grusiga ställen och på berggrund före- 
kommer den deremot, såsom ofvan är nämndt, ej så sällan och bildar ofta på dylik lokal 
enbart växtmattan utan inblandning af annan växtlighet. Men artens egentliga tillhåll 
synes vara de lokaler, som upptagas af den af R. Hurr urskiljda gräsbackeformationen”. 
Här uppträder den ej sällan i täta bestånd och ofta i så rikt individantal, att den, åtminstone 
enligt min erfarenhet om densamma från Östergötland, kan sägas utgöra en väsentlig och 
! Se R. Hurr, Blekinges vegetation. Ett bidrag till växtformationernas utvecklingshistoria. Meddel. af 
Soc. pro Fauna et Flora fennica, 12. 1885. 
K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band. 23. N:o 15 2 
